Справа № 466/12224/25
Провадження № 2/466/1311/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м.Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Білінської Г.Б.
секретаря с/з Ханас С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, який зареєстровано 05 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львіської області, про що складений актовий запис №13.
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 05 вересня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львіської області, про що складено відповідний актовий запис №13. 
Від подружнього життя у сторін народилася донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що спільне життя між ним та відповідачкою фактично припинилося, сімейні відносини не підтримуються, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що примирення між ними неможливе, шлюбні відносини фактично розірвані, просить шлюб розірвати.
Позивач в судове засідання не прибув, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не прибула, на адресу суду 23.01.2026 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 05 вересня 2013 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львіської області, про що складений актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.09.2013 року.
Від подружнього життя у сторін народилася донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.09.2018 року.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що і зроблено позивачкою.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що у позивача з відповідачКОЮ втрачені будь які фізичні та духовні зв`язки, шлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутній. Спільне життя і збереження шлюбу неможливе.
Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.
Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася, проживають окремо, спільного подружнього життя не ведуть, спільного господарства також, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано.
Відповідно до п.13 ст.5 Закону України Про судовий збір позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений, оскільки є учасником бойових дій згідно посвідчення серія НОМЕР_3 від 12.09.2016 року.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі ч. 1ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у своєму рішенні вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи, що позивачем не було сплачено судовий збір. Відповідно дост.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову необхідно стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору
На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , який зареєстровано 05 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львіської області, актовий запис №13.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Іншу частину судового збору у сумі 605 грн 60 коп віднести за рахунок держави.
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
  Суддя	  	 Г.  Б.  Білінська