Справа № 610/4873/25
Провадження № 2-а/610/42/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
головуючого – судді Феленка Ю.А.,
за участю: секретаря судового засідання Афоніної Д.О., 
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капусти Олексія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, – 

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

12.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до інспектора 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капусти О.О, у якій просить скасувати постанову серії ЕНА № 6238675 від 28.11.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.11.2025 він керував власним транспортним засобом – автомобілем марки "Hyundai Accent", д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі с. Волохів Яр – м. Харків у напрямку м. Харків зі швидкістю 50 км/год. Швидкісного режиму не порушував та порушень ПДР не допускав. При виїзді за межі населеного пункту, де дорога йде на підйом, праворуч на узбіччі стояв поліцейський автомобіль. Позивач стверджує, що поліцейський зупинив його, не представився, перевірив документи та повідомив, що позивач допустив перевищення швидкості на 26 км/год. Позивач не погодився з наведеним та попросив поліцейського пред`явити йому докази вчинення правопорушення, а також надати можливість скористатися правом на захист та звернутися до фахівця у сфері права. Проте у задоволенні заявлених клопотань позивачу було відмовлено. Крім того, позивач повідомив поліцейського, що він є пенсіонером, інвалідом Армії 2 групи, отже за станом здоров`я не може перевищувати дозволену швидкість руху. Проте поліцейським не були враховані заяви і клопотання позивача. та йому було повідомлено, що стосовно нього буде винесено постанову. Протокол на місці не складався, постанову одразу винесено також не було. Поліцейський повідомив позивачу, що він зможе отримати копію постанови засобом поштового зв`язку. Крім того, позивач стверджує, що йому не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, як про це зазначено в оскаржуваній постанові. Також позивач вказує на те, що свідки або поняті поліцейськими залучені не були, його клопотання про їх залучення було проігноровано поліцейським. Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що швидкість руху його автомобіля вимірювалася приладом "TruCamTC00007". При цьому відповідних документів про допуск даного примірника вимірювального приладу та про його повірку поліцейським пред`явлено не було. Крім того, у постанові відсутні відомості, хто саме проводив фотофіксацію. За таких обставин, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки її було винесено з порушенням вимог чинного законодавства, та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю.

06.01.2026 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
На обґрунтування відзиву зазначив, що 28.11.2025 о 11:02 зa адресою с. Волохів Яр, траса M-03 523 км за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № TC 000748 (далі- TruCam № TC000748) було виявлено pyx транспортного засобу марки "Hyundai Accent", д.н.з. НОМЕР_2 , зi швидкістю 76 км/год, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту нa 26 км/год. Дії водія вказували на ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначений транспортний засіб було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідач підійшов до водія, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів та встановив особу останнього, ним виявився ОСОБА_1 . Справу про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, було розглянуто згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279. За результатами розгляду справи, була винесена постанова серії EHA № 6238675 від 28.11.2025. Клопотання під час розгляду справи від позивача не надходили. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема відеозаписом під назвою "Відео № 467612", який здійснено на портативний відеореєстратор № 467612, а також відеозаписом під назвою "1764327738_іВ000 1128 110218", здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruСАМ № TC000748". Зазначені відеоматеріали є об`єктивними даними, що містять повну інформацію про обставини події та процедуру розгляду справи. Клопотання під час розгляду справи від позивача стосовно надання доказів щодо порушення швидкісного режиму, залучення свідків та понятих, надання права на захист, надання для ознайомлення документів щодо метрологічної повірки вимірювального приладу не надходило, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора № 467612. Крім того, з вказаного відеозапису убачається, як позивач повідомив, що обізнаний з його правами. Посилання позивача нa Інструкцію з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції MBC України, затверджену наказом MBC 27.03.2009 № 111 є безпідставними, оскільки вказаний Наказ втратив чинність. також відповідач зазначив, що складання протоколів у даній категорії справ чинним законодавством не передбачено. Положеннями ст. 258 КУпАП передбачено скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Крім того, під час винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6238675 від 28.11.2025 позивач був повністю обізнаний про результати розгляду справи та свідомо висловив волевиявлення щодо отримання примірника документа шляхом його надсилання поштою за адресою реєстрації. Таким чином, відповідач діяв виключно на підставі та у спосіб, що передбачені законом, задовольнивши прохання позивача та забезпечивши належне направлення копії постанови у встановлений строк.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, зауважив, що прилад TruСАМ не був закріплений стаціонарно, що є порушенням, яке є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, поданий ним 20.01.2026 відзив містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 17.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капусти Олексія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без руху (а.с. 18-19). У встановлений судом трок позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
06.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАС України (а.с. 30).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
28 листопада 2025 року інспектором 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капустою О.О. було винесено постанову серії ЕНА № 6238675, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн (а.с. 12).
З вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме те, що він 28.11.2025 об 11:02 год в межах населеного пункту с. Волохів Яр Ізюмського району Харківської області, траса М-03 573 км, керував транспортним засобом марки "Hyundai Accent", д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 76 км/год, що перевищує дозволену в населених пунктах швидкість на 26 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом "TruCam" ТС000748. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
У п. 7 постанови зазначено. що до постанови додається відеозапис з бодікамери 470002, відеофайл з приладу "TruCam" ТС000748.
Згідно з п. 8 постанови ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. та строк оскарження постанови, визначений ст. 289 КУпАП. Замість підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, міститься відмітка про відмову від підпису.
Від отримання копії постанови позивач також відмовився, про що у п. 9 постанови наявна відповідна відмітка.
Відповідачем долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/35372 від 20.11.2025, чинного до 20.11.2026, з якого убачається, що за результатами повірки вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерного TruCAM LTI 20/20 № ТС000748 встановлено, що вказаний вимірювач відповідає вимогам технічної документації. Діапазон вимірювань швидкості – від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному режимі та автоматичному режимах: ±2 км/год в діапазоні від від 2 км/год до 200 км/год; ±1% від виміряного значення швидкості в інтервалі діапазону вимірювання понад 200 км/год до 320 км/год (а.с. 43).
За даними експертного висновку, виданого 18.08.2024 адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на підставі рішення Експертної комісії з питань проведення державної експертизи в сфері криптографічного захисту інформації об`єкта експертизи лазерного вимірювача швидкості LTI 20-20 TruСAM, у тому числі ТС000748, встановлено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.2 ДСТУ ISO/IEC 18033-3/2015 (у режимі ECB, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт) (а.с. 44).
З листа ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метеорології, сертифікації та захисту прав споживачів" заступнику начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 01.07.2025 убачається, що прилади TruCAM конструктивно створені для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. Їхнє основне призначення – це експлуатації в ручному режимі за утримування приладу в руках за безпосередньої участю оператора. Прилади можуть використовуватися як в ручному режимі, так і в автоматичному. Алгоритм підрахунку одного результату вимірювань передбачає близько 70 окремих незалежних вимірювань швидкості. Тільки у разі, якщо ці проміжні результати збігаються, прилад TruCAM формує остаточний результат вимірювань. В іншому випадку прилад TruCAM бракує таке вимірювання (наприклад у разі тремтіння приладу, за неналежного прицілювання на цільовий транспортний засіб і т.і.). У разі наявності чинного свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки дозволяється використовувати прилади TruCAM за признанням як в ручному режимі так і в автоматичному режимі. Значення максимально допустимих похибок під час вимірювань зазначені у свідоцтві про повірку (а.с. 45). 
З наданої актуальної інформації стосовно знаків 5.49 (Початок населеного пункту) та 5.50 "Кінець населеного пункту" убачається, що станом на 01.02.2025 на автомобільних дорогах загального користування державного значення розташовано вказані дорожні знаки, а саме: на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 573 км + 047 (праворуч) – 5.51/5.52 "Волохів Яр", 575 км + 418 (ліворуч) – 5.51/5.52 "Волохів Яр" (а.с. 47).
Дослідженим судом відеозаписом, долученим відповідачем до матеріалів справи, зафіксовано рух автомобіля позивача у зазначені в постанові дату та час. Під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу – автомобіля марки "Hyundai Accent", д.н.з. НОМЕР_1 , поліцейський нерухомо тримає вимірювальний прилад TruCAM. Тремтіння приладу, його перенесення тощо на відеозаписі не убачається. Супровід автомобіля позивача здійснювався приладом TruCAM безперервно до самої зупинки останнього (а.с. 30). 

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як визначено ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно з п. 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. 
Статтею 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.
За ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст. 242 КАС України).

Мотиви суду.

Як було зазначено вище, позивача   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а саме за те, що він, у порушення п. 12.4 ПДР керував транспортним засобом зі швидкістю руху 76 км/год, що перевищує встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Відповідно до п. 1.1 ПДР ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9 ПДР).
Згідно з п. 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. 
Тобто, позивач перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах на 26 км/год.
На підтвердження наведеного відповідачем надано роздруківку фото вимірювача швидкості руху автотранспортних засобів лазерного TruCAM LTI 20/20 № ТС000748, на якому зафіксовано 28.11.2025 об 11:02:18 год в с. Волохів Яр, траса М-03 523 км, рух транспортного засобу зі швидкістю руху 76 км/год.
Хоча із вказаної вище роздруківки і не убачається, що на фото зафіксовано рух саме автомобіля позивача, наведене підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з портативного відеореєстратора №170002, який міститься в матеріалах справи на CD-диску, який було підписано ЕЦП. 
Вимірювання швидкості руху здійснювалося поліцейським вимірювачем швидкості руху автотранспортних засобів лазерним TruCAM LTI 20/20 № ТС000748, у якого станом на дату вчинення правопорушення 28.11.2025 було у наявності чинне свідоцтво про повірку, видане 25.11.2025 із строком дії до 25.11.2026. 
Експертним висновком від 18.09.2024 було встановлено відповідність зазначеного вимірювального приладу ДСТУ. 
Відповідно до роз`яснень, наведених у листі ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" від 01.07.2025 прилади TruCAM дозволено використовувати як в ручному так і в автоматичному режимі.
За даними свідоцтва про повірку максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному режимі та автоматичному режимах: ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.
За таких обставин твердження позивача щодо вимірювання швидкості руху його автомобіля вимірювачем швидкості, який не пройшов метрологічну перевірку, є безпідставними та спростовуються наданою відповідачем відповідною документацією, що підтверджує відповідність приладу ДСТУ, наявність чинного свідоцтва про повірку та можливість його використання у ручному режимі. 
Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом зафіксовано рух автомобіля позивача зі швидкістю руху 76 км/год. При цьому, з відеозапису убачається, що поліцейський тримав вимірювач швидкості TruCAM в руках нерухомо, будь-які тремтіння або пересування приладу відсутні.
Отже, доводи позивача, що він рухався зі швидкістю 50 км/год не відповідають дійсності.
До заперечень позивача щодо порушень у використанні вимірювача швидкості у ручному режимі, суд ставиться критично, оскільки вимога щодо стаціонарного закріплення приладу TruCAM була обумовлена необхідністю точного вимірювання швидкості руху та уникнення похибок внаслідок порушення умов його використання. 
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що розвиток технічного прогресу призводить до удосконалення як технічного устаткування, так і програмного забезпечення, що дозволяє використовувати вказаний технічний прилад, у тому числі в ручному режимі, що не впливає на достовірність отриманих даних.
Як було встановлено в судовому засіданні, прилад технічно дозволяє його використовувати у тому числі в ручному режимі, про що свідчать як сертифіковані документи, так і конструкція самого приладу, який має відповідні руків`я, а відтак вимірювання швидкості у такий спосіб забезпечує його точну фіксацію.
Крім того, позивач стверджував, що після зупинки транспортного засобу йому не було роз`яснено його права, постанова у його присутності не складалася та її копія йому вручена не була, а лише повідомлено, що копію постанови йому буде надіслано засобом поштового зв`язку.
При цьому відеозаписом зафіксовано, що під час роз`яснення позивачу прав, він повідомив, що зі своїми правами обізнаний, клопотань не заявляв, у тому числі про надання для ознайомлення доказів вчинення правопорушення та надання можливості звернутися за правовою допомогою до фахівця у сфері права. Постанова була складена на місці зупинки транспортного засобу, проте її складання відповідачем ОСОБА_1 не дочекався і з місця зупинки поїхав, зазначивши, що другий примірник постанови отримає поштою.
За таких обставин заперечення позивача в цій частині суд вважає також безпідставними та такими, що спростовуються дослідженим у судовому засідання відеозаписом з портативного відеореєстратора.
Суд звертає увагу на те, згідно з сталою практикою ЄСПЛ, незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконувати вимоги цих правил.
Так, у рішенні, ухваленому у справі "Holloran and Francis v. the United Kingdom" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Виходячи з фактичних обставин, встановлених судом, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що скасування постанови про накладення адміністративного стягнення лише з формальних підстав, які не вплинули на достовірність фіксації вчинення правопорушення та порядок розгляду справи, за умови забезпечення винному можливості реалізувати свої права, гарантовані чинним законодавством України, фактично призводить до безкарності та хибного враження щодо можливості уникнути відповідальності за вчинене.
За таких обставин, відповідач, постановляючи оскаржувану постанову 28.11.2025, діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтованою, тобто прийнятою з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 140, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капусти Олексія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – залишити без задоволення, а постанову інспектора 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капусти О.О. серії ЕНА № 6238675 від 28.11.2025 – залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: інспектор 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Капуста Олексій Олександрович, місцезнаходження: 61033, Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Повний текст рішення складено 02.02.2026.

Суддя	Ю.А. Феленко