ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/740/26 Справа № 176/1400/25 	  	Головуючий у першій інстанції: Павловська І. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Павловської І.А. від 14 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,– 

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» обґрунтовуючи це тим, що у період з 28 жовтня 2008 року по 03 травня 2024 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 03 травня 2024 року позивача звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 17 лютого 2025 року, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, пневмосклероз, емфізема легень ЛН-ІІ ст.; хронічна шийна (С7-8) та попереково-крижова L5-S1 справа радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ ст. Відповідно до п.17 зазначеного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: запиленості повітря робочої зони, що перевищує ГДК виробничого шуму, що перевищує ГДР, несприятливого мікроклімату, вібрації, важкої фізичної праці та вимушеного положення тіла з використанням засобів індивідуального захисту при виконанні функціональних та посадових обов`язків відповідно до технологічного процесу. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Новокостянтинівська шахта ДП «СхідГЗК»: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст кремнію діоксид кристалічний SiO2 від 10 від 70%, ІІІ клас небезпеки – 4,4 мг/м3 при нормі до 2,0 мг/м3, виробничий шум: непостійний – 99 дБА при нормі 80 дБА, рівень локальної вібрації: 114 дБ при нормативному значенні 112 дБ, мікроклімат: температура повітря робочої зони +10,8 при нормі +13 - +19 0С, рівень відносної вологості 94% при нормі 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, суму грошових коштів у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень без утримання податків та інших обов`язкових платежів. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
В апеляційній скарзі ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 у період з 28 жовтня 2008 року по 03 травня 2024 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Наказом від 03.05.2024 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17-19).
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 лютого 2025 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, пневмосклероз, емфізема легень ЛН-ІІ ст.; Хронічна шийна (С7-8) та попереково-крижова L5-S1 справа радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ ст.
Причиною виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 є: Новокостянтинівська шахта ДП «СхідГЗК»: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст кремнію діоксид кристалічний SiO2 від 10 від 70%, ІІІ клас небезпеки – 4,4 мг/м3 при нормі до 2,0 мг/м3, виробничий шум: непостійний – 99 дБА при нормі 80 дБА, рівень локальної вібрації: 114 дБ при нормативному значенні 112 дБ, мікроклімат: температура повітря робочої зони +10,8 при нормі +13 - +19 0С, рівень відносної вологості 94% при нормі 
Смолінська шахта ДП «СхідГЗК»: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст кремнію діоксид кристалічний SiO2 від 10 до 70%, ІІІ клас небезпеки – 5,0 мг/м3 при нормі до 2,0 мг/м3, виробничий шум: непостійний – 96-95 дБА при нормі 80 дБА, мікроклімат: температура повітря робочої зони +12,8 0С при нормі +16 - +19 0С, рівень відносної вологості 94% при нормі 30-80%, рівень швидкості повітря 0,6 м/с при нормі 0,1 – 0,5 м/с, рівень фізичного навантаження: час перебування в робочій позі (% від зміни), незручна та фіксована 26,2 – 44,8% при нормі 25% часу зміни, нахили корпусу (вимушені, більше 300) кількість за зміну 196- 209 при нормі 100.
Відповідно до п.17 вказаного Акту, хронічне обстурктивне захворювання виникло за таких обставин: тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: запиленість повітря робочої зони, що перевищує ГДК, виробничого шуму, що перевищує ГДК, несприятливого мікроклімату, вібрації, важкої фізичної праці та вимушеного положення тіла з використанням засобів індивідуального захисту при виконанні функціональних та посадових обов`язків відповідно до технологічного процесу на Смолінській та Новокостянтинівській шахтах ДП “СхідГЗК” (а.с. 20-22).
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10 квітня 2025 року №247/25/545/В ОСОБА_1 первинно встановлено втрату працездатності на рівні 60% та визначено третю групу інвалідності з датою переогляду - 10.04.2026 (а.с. 14-15).
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно зі ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з професійним захворюванням, у зв`язку з чим рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10 квітня 2025 року №247/25/545/В ОСОБА_1 первинно встановлено втрату працездатності на рівні 60% та визначено третю групу інвалідності з датою переогляду - 10.04.2026; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, у зв`язку з професійним захворюванням під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту моральної шкоди, не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.
Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Разом з тим, колегія звертає увагу, що правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі. 
З урахуванням викладеного необґрунтованим є вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».
Зазначені висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом виключення у другому абзаці резолютивної частини словосполучення: «без утримання податків та інших обов`язкових платежів». 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» – задовольнити частково. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року – змінити, виключити у другому абзаці резолютивної частини словосполучення: «без утримання податків та інших обов`язкових платежів». 
В іншій частині рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк