П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/9500/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
судді                        – Джабурія О.В.,
судді                        – Вербицької Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Середницької-Короп Софії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Тарасишиною О.М. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі – Відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ) із вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року (включно) з урахування виплачених сум.
Вимоги адміністративного позову обґрунтовані бездіяльністю Відповідача щодо не нарахування та не виплати Позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконання бойових (спеціальних) завдань.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Позивача звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, адже такі висновки є передчасними. Зокрема апелянт вказує, що Позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у Відповідача витяги з журналу бойових дій щодо нього за період з 07.11.2023 року по 17.12.2024 року, бойові накази (бойові розпорядження) щодо нього за період з 07.11.2023 року по 17.12.2024 року, рапорти (донесення) командира про його участь у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові, району участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, періодів (кількості днів) участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Зазначені докази підтвердили б факт безпосередньої участі Позивача у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за спірний період. Проте судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про витребування доказів, які мають фундаментальне та вирішальне значення для вирішення цього спору, що призвело до хибного результату його вирішення, через відсутність чітко визначеного законодавством переліку документів, які підтверджують право особи на отримання у розмірі 100 000 грн., передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168).
У постанові від 05.06.2024 року по справі № 200/660/23 Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій, встановивши відсутність документів про участь позивача у бойових діях, не з`ясували, які завдання і де він виконував під час перебування у службовому відрядженні. Якщо позивач не виконував завдань, що дають право на додаткову винагороду, важливо встановити, які саме завдання він виконував і де проходив службу. Ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані (подібні висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 22.11.2023 року справі № 520/690/23 та інших).
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів               ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, з 07.11.2023 року по 17.12.2024 року Позивач був зарахований до списків особового складу та перебував на повному забезпеченні НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ), що підтверджується витягом з наказу Начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про особовий склад від 07.11.2023 року.
В подальшому Позивача було переведено з ВЧ НОМЕР_2 у розпорядження начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «КИЇВ».
На підставі наказу Начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «КИЇВ» Державної прикордонної служби України про особовий склад від 18.12.2024 року Позивача з 18.12.2024 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Як стверджує Позивач, останній у період проходження військової служби у Відповідача брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконання бойових (спеціальних) завдань, проте додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн., передбачена Постановою № 168, була нарахована та виплачена лише з 01.11.2024 року по 17.12.2024 року, а за період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року нараховувалась та виплачувалась у розмірі 30 000 грн..
За вказаних обставин, після переведення до розпорядження начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «КИЇВ» для продовження проходження військові служби, 04.02.2025 року адвокат в інтересах Позивача звернувся до Відповідача із адвокатським запитом про надання інформації щодо нарахування щомісячної додаткової винагороди за період з 07.11.2023 року по 18.12.2024 року, щодо підстав не виплати щомісячної додаткової винагороди за період з 07.11.2023 року по 18.12.2024 року у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, а також належним чином завірені документи або їх копії, які підтверджують безпосередню участь Позивача у бойових діях за спірний період.
Листом Відповідача від 13.02.2025 року № 5/1429-25-Вих повідомлено, що в період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року Позивач отримував щомісячну додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн., та в період з 01.11.2024 року по 17.12.2024 року - у розмірі 100 000 грн., пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Бойові (спеціальні) завдання, які виконувались Позивачем у вказані періоди, відповідають вимогам абзацу 5, 6, 7 підпункт 1 пункту 4, підпунктів 2 та 3 пункту 4 Особливостей виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядку і умов виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджених наказом МВС України від 01.09.2023 року № 726, за які передбачено виплату додаткової винагороди відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 цих же Особливостей. Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» в період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року Херсонська міська територіальна громада не входили до району ведення бойових дій. До листа додано довідку (розрахунковий лист) про суму нарахованого грошового забезпечення за період з 07.11.2023 року по 17.12.2024 року, а у наданні витягів з журналу бойових дій, бойових наказів (бойових розпоряджень), рапортів (донесення) командира про участь у бойових діях або заходах, необхідних для забезпечення оборони України було відмовлено, адже така інформація є службовою, доступ до якої має обмежене коло осіб та розголошення якої може завдати істотну шкоду інтересам національної безпеки та оборони.
Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 у невиплаті додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн., передбаченою Постановою № 168, у період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року (включно) з огляду на прийняття безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки Позивач у спірний період не мав право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн., передбаченої Постановою № 168, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, так як однією з умов для отримання такої винагороди у збільшеному розмірі є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових дій). Оскільки Позивач у період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року проходив службу на території Херсонської міської територіальної громади, яка згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, не включалась до районів ведення воєнних (бойових) дій, тому підстав для виплати йому додаткової винагороди у збільшеному розмірі за цей період не було.
Перевіряючи правомірність та законність дій Відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими Позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як з`ясовано колегією суддів, в межах даної справи спірним питанням є встановлення наявності чи відсутності у Позивача права на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням знаходження на виконанні бойових завдань в зоні бойових дій, у період з у період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року (включно).
В свою чергу, Позивач посилається на те, що у період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконання бойових (спеціальних) завдань, тому за цей період додаткова винагорода має бути виплачена у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням знаходження на виконанні бойових завдань в зоні бойових дій.
Разом з цим, Відповідач посилається на відсутність правових підстав для виплати Позивачу за спірний період додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн., адже за цей період Позивач залучався лише до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань. Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» в період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року Херсонська міська територіальна громада не входили до району ведення бойових дій.
Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з наступних підстав.
Як визначено ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжувався та діє і дотепер.
28.02.2022 року на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та абзаців 2-8 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28.06.2023 року № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану», Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова № 168)
Пунктом 1 цією Постанови у первинній редакції було передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.
Постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, № 1066 від 27.09.2022 року, № 1146 від 08.10.2022 року, № 43 від 20.01.2023 року, № 836 від 09.08.2023 року до Постанови № 168 були внесені відповідні зміни та доповнення.
Абзацами 2 та 4 пункту 1-1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 року № 836, яка застосовується з 01.06.2023 року) установлено, що на період воєнного стану:
- військовослужбовцям, зокрема Державної прикордонної служби (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Абзацом 1 пункту 1-2 Постанови № 168 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
- порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
- особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 1-1 і 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
- порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.
У постанові від 31.01.2025 року по справі № 460/2645/24 Верховний Суд зробив висновок, що за своєю правовою природою, додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану, яка має компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни та не має регулярного характеру й виплачується на підставі наказів командирів (начальників), за певних умов.
Разом з тим, для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн., яка встановлена абзацом 2 пункту 1-1 Постанови № 168, Позивач мав надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази щодо:
- безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
- безпосереднього його перебування в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
В свою чергу, процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі – військовослужбовці) додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених Постановою № 168 визначають Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених Постановою № 168, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.09.2023 року за № 1543/40599 (далі – Особливості № 726).
Підпунктом 1 пункту 2 Особливостей № 726 передбачено, що на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується, зокрема у розмірі 100 000 грн. військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;
Пунктом 3 Особливостей № 726 визначено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:
1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:
- на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
- з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
- з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;
- з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;
- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
- з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
- з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;
2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій;
3) з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.
Пунктом 8 Особливостей № 726 встановлено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктом 12 Особливостей № 726 установлено, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.
Отже, у період дії воєнного стану, військовослужбовці Держприкордонслужби мають право на отримання збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора
При цьому, райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються виключно рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, що прямо встановлено пунктом 12 Особливостей № 726.
В свою чергу, у період з 01 листопада 2023 року по 31 жовтня 2024 року (включно) воєнні (бойові) дії в Херсонському районі Херсонській області велися лише на території Олешківської міської територіальної громади, островах Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, островах Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади, що вбачається з наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» за № 341 від 01.12.2023 року, № 2 від 01.01.2024 року, № 42 від 01.02.2024 року, № 82 від 01.03.2024 року, № 121 від 01.04.2024 року, № 170 від 01.05.2024 року, № 235 від 02.06.2024 року, № 293 від 03.07.2024 року, № 361 від 05.08.2024 року, № 400 від 03.09.2024 року, № 461 від 04.10.2024 року, № 503 від 02.11.2024 року.
В той же час, у спірний період Позивач проходив службу на території Херсонської міської територіальної громади, яка згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, не включалась до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Колегія суддів зауважує, що однією з умов для нарахування військовослужбовцю збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн., передбаченою Постановою № 168, є безпосереднє перебування такого військовослужбовця в районах ведення бойових дій.
Оскільки Позивач у період з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року проходив службу та виконував бойові розпорядження у районі, який не віднесений до переліку районів, в яких ведуться воєнні (бойові) дії, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України за цей період, тому правових підстав для нарахування останньому збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. не було.
Відтак, судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість позову, який не підлягає задоволенню.
Водночас, на підтвердження вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що у листопаді та грудні 2024 року території Херсонської міської територіальної громади, де Позивач перебував на службі, було віднесено до районів ведення воєнних (бойових) дій відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України за № 546 від 04.12.2024 року та № 5 від 03.01.2025 року, у зв`язку з чим Позивач отримав збільшену додаткову винагороду, що не заперечується останнім.
Щодо доводів апелянта про передчасність висновків суду першої інстанції у зв`язку з не витребуванням у Відповідача документів на підтвердження факту безпосередньої участі Позивача у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за спірний період, колегія суддів вважає їх безпідставними та відхиляє їх, оскільки Відповідачем не заперечувалося виконання Позивачем у спірний період бойових (спеціальних) завдань, тобто це питання не було спірним між сторонами, а було спірним питання щодо перебування Позивача за цей період у районах, які відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» віднесені до районів ведення бойових дій.
В межах цієї справи колегія суддів встановлено, що Позивач у спірний період виконував бойові (спеціальні) завдання поза межами районів, на яких ведуться бойові дії, що не давало Відповідачу підстав для виплати Позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
За таких обставин, наявними матеріалами справи не підтверджено допущення Відповідачем протиправної бездіяльності щодо неповного нарахування та виплати Позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Оскільки Позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо допущення Відповідачем протиправної бездіяльності щодо неповного нарахування та виплати Позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 з 07.11.2023 року по 31.10.2024 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що сам по собі факт виконання Позивачем службових обов`язків на території Херсонської міської територіальної громади під час дії воєнного стану не створює для Відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Середницької-Короп Софії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                      М.П. Коваль

Суддя:                                                                                          О.В. Джабурія

Суддя:                                                                                          Н.В. Вербицька