ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3379/25 Справа № 208/11518/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Данилів С. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці Машошиної Альони Олегівни, в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 26 листопада 2025 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 

за участю:
захисниці (в режимі відеоконференції)    Машошиної А. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Заводського районного суду міста Кам`янського від 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та судовий збір на користь держави у сумі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 29.07.2025 о 10-59 годині в м. Кам`янське, по просп. Свободи, 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Водієві було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння, але останній від проходження огляду відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисниця просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова підлягає скасування.
Захисниця вважає, що працівниками поліції всупереч положенню ч. 1 ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не відсторонено від керування транспортним засобом. Крім того, інспектором поліції після виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 йому запропоновано сісти за кермо, що свідчить, на думку захисниці, про відсутності ознак сп`яніння у особи та того, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Захисниця наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутній рапорт поліцейського щодо події, яка відбулася 29.07.2025, що свідчить про відсутність ознак сп`яніння та порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
Стверджує, що поліцейським навмисно відмовлено ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, не роз`яснено права щодо відмови від надання показань та отримання правової допомоги, тим самим ввівши в оману ОСОБА_1 щодо наслідків відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративної відповідальності за таке.
Захисниця зазначає про те, що ОСОБА_1 не пізніше 2-х годин після його зупинки самостійно поїхав до медичного закладу та пройшов медичний огляд на стан сп`яніння за результатами якого ОСОБА_1 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебуває, про що не надано оцінки судом першої інстанції. Наголошує, що ОСОБА_1 не надано направлення до закладу охорони здоров`я.
Позиції учасників апеляційного процесу.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції захисниця підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, постанову суду скасувати і закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання через неявку з поважних причин до суду не надходило. Захисниця вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без особистої участі    ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, тому апеляційний розгляд здійснено за відсутності учасника справи відповідно до вказаної норми.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405930 від 29.07.2025; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.07.2025; на відеозаписі з нагрудних камер (бодікамер) поліцейських.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
На відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції зафіксовано момент зупинки ОСОБА_2 під керуванням автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з причини того, що водій проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, про що інспектором поліції на місці зупинки винесено постанову про накладення штрафу. При спілкуванні співробітники поліції виявили у ОСОБА_2 ознаки наркотичного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній погодився. Інспектором поліції роз`яснено процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, наслідки відмови від проходження такого огляду.
Далі на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_2 , перебуваючи у службовому автомобілі патрульної поліції почав неодноразово висловлювати свої хвилювання та сумніви з приводу можливості надання біологічних зразків для проведення медичного огляду, в кінцевому результаті, після численних пояснення інспектора поліції про порядок проведення огляду, відмовився від його проходження.
При цьому, слід зауважити, що за змістом відеозапису не встановлено переривання в часі запису події у її хронологічного порядку, що узгоджується з іншими доказами у справі в їх сукупності.
Отже, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу співробітника поліції зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери та спростовує доводи сторони захисту в цій частині.
Твердження захисниці про порушення прядку роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наданим відеозаписом спростовується те, що ОСОБА_2 обізнаний зі своїми правами та обов`язками, про що свідчить його підпис у протоколі, вказані обставини жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.
Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Порушень порядку проведення огляду та складення протоколу не у повній відповідності з вимогами «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), апеляційним судом не встановлено.
Тому апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що працівники поліції склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення без вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції, що спростовується дослідженими доказами.
Підстави апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, невірно надано оцінку доводам в частині самостійного огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, апеляційний суд відкидає, оскільки будь-які відомості, які б спростовували чи підтверджували факт перебування особи у стані сп`яніння, не можуть братися до уваги, адже протокол складений з підстав невиконання обов`язку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (тобто порушення п. 2.5 ПДР України), а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що є порушення п. 2.9 (а) ПДР України.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи рапорта інспектора поліції щодо події правопорушення апеляційний суд вважає їх безпідставними виходячи з того, що суд під час розгляду справи аналізує лише той обсяг доказів, який наявний на час розгляду справи. При цьому рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції, що не впливає на висновки суду та у сукупності з іншими дослідженими доказами, та не змінює висновків суду.
Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи не наведено.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці Машошиної Альони Олегівни, залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 26 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун