СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/1219/25
Провадження №2/547/135/26

ЗАОЧНЕ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді В.Ф.Харченко,
за участі секретаря судового засідання К.С.Перекопної,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області, за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, 
ВСТАНОВИВ:
09.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Р.С.Павелко через систему "Електронний суд" звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання позивача-повнолітнього сина сторін ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням ним навчання у ДНЗ "Полтавський політехнічний ліцей" форма навчання денна, в розмірі 
1/4 частини всіх видів доходів відповідача (батька позивача), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позову до суду і до досягнення 23-річного віку або припинення навчання.
Позов обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_2 , який вже досяг повноліття та продовжує навчання.  ОСОБА_1 навчається у ДНЗ "Полтавський політехнічний ліцей" на денній формі навчання, за спеціальністю "Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення" з 01.09.2025. Дата завершення навчання 26.06.2026. Мати позивача добровільно надає йому матеріальну допомогу у зв`язку із продовженням навчання, батько такої допомоги не надає, хоча може і зобов`язаний це робити. Позивач є студентом денної форми навчання, у зв`язку із чим не має можливості працювати та отримувати дохід у вигляді заробітної плати, щоб забезпечувати власні потреби. Відповідач добровільно допомоги не надає, хоча дохід є достатнім для того, щоб надавати таку матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається, у частці від доходу. Крім того, позивачу необхідні кошти на харчування, засобів гігієни, одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників, оплати послуг інтернету, проїзду.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 11.12.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів надіслання позивачем відповідачеві позовної заяви з копіями доданих до неї документів листом з описом вкладення на його належну адресу проживання – зареєстроване місце проживання та надано позивачеві 10 строк для усунення цих недоліків. Також вказано на необхідність залучення до участі у справі, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – матір позивача ОСОБА_3 . Їй також слід надіслати копію позовної заяви з додатками.
16.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Р.С.Павелко про усунення недоліків, а саме квитанція № 1867068 Поштової служи "Е-Пост" від 16.12.2025, якою надіслано на адресу відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Ухвалою суду від 19.12.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву, судове засідання призначено на 20.01.2026 о 13:10 хв. Також залучено до участі у справі, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – матір позивача ОСОБА_3 , її явка визнана судом обов`язковою у судове засідання.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Р.С.Павелко в позовній заяві просив розглядати справу без його участі та участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4). 
Третя особа ОСОБА_3 не надала судові відомостей щодо підтримання чи не підтримання позовних вимог, у судове засідання не з`явилася.
Відповідач ОСОБА_4 .Баглай копію ухвали суду від 19.12.2025, судову повістку, копію позовної заяви з додатками не отримав 29.12.2025 за зареєстрованим місцем проживання; поштове повідомлення повернуто 06.01.2026 з відміткою АТ "Укрпошта" "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 24), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням відповідачеві копії ухвали суду і судової повістки. 
Відповідач відзиву, пояснень, клопотань, заяв тощо у справі на подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляв.
Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи і за відсутності відповідача.
Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі є повнолітнім, що підтверджується копією паспорта та копією свідоцтва про народження (а.с. 5, 7).
Відповідно до довідки від 18.11.2025 № 139  ОСОБА_1  навчається у ДНЗ "Полтавський політехнічний ліцей" на денній формі навчання з 01.09.2025, спеціальність "Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення", неповне державне забезпечення, дата завершення навчання 26.06.2026 (а.с. 6).
Самостійних доходів син сторін не має. Він продовжує навчання на денній формі навчання і не має змоги влаштуватися на роботу, щоб отримувати заробіток. Грошові кошти на потреби сина надає лише мати (третя особа), яка самотужки матеріально забезпечує сина.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 Сімейного кодексу України – далі СК).
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК).
Статтею 201 СК передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191, ст. 201 СК).
Суд встановив, що повнолітній син сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги відповідача (батька), і відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Доказів протилежного відповідач судові не надав.
Батько (відповідач) матеріально сину (позивачу) не допомагає. У справі відсутні відомості про непрацездатність відповідача, перебування а його утриманні інших дітей тощо, а, отже, він має можливість надавати грошову допомогу на період навчання сина.
Між учасниками справи не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Визначаючи розмір аліментів суд враховує зазначені положення СК, встановлені обставини справи та стягує з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати звернення з позовом до суду на час навчання сина, але не більш як до досягнення сином 23 років. 
Стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму стосується неповнолітніх дітей тому суд відмовляє у цій частині позову.
Щодо судового збору
Оскільки судом задоволено позовну вимогу і позивач звільнений від сплати судового збору суд, за правилами ч. ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 1211,20 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 05.12.2025, витягу з договору про надання правничої допомоги від 05.12.2025 і опису наданих робіт позивачеві ОСОБА_1 правничу допомогу у справі надавав адвокат Р.С.Павелко; розмір гонорару адвоката 3000,00 грн (а.с. 8-10).
Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (§ 268). 
Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Верховний Суд у постанові від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22 зазначив, що положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.
Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Відтак, з урахуванням складності справи, суті справи, обсягом наданої правничої допомоги, часткового задоволення позову, суд зменшує витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача із 3000,00 грн до 2000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 280-284, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов частково.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь його сина  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання сина  ОСОБА_1  у зв`язку з продовженням ним навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 09.12.2025 на період навчання сина у Державному навчальному закладі "Полтавський політехнічний ліцей", але не більш як до досягнення сином 23 років.
У задоволенні позову про стягнення аліментів у розмірі, не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, – відмовити. 
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 1211,20 грн судового збору в дохід держави.
Зменшити 3000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги ОСОБА_1 і стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 2000,00 грн судових витрат як витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.
Позивач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач – ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Третя особа –  ОСОБА_3  (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складене 20.01.2026.

Суддя    Віктор ХАРЧЕНКО