Справа № 216/5811/25 
Провадження № 2/216/707/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області 

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Онопченка Ю.В., 
за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, -
встановив:

21 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про визнання батьківства. 
Позовна заява мотивована тим, що з січня 2020 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, в період яких у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На момент народження дитини позивач перебував за межами України, тому не міг подати з відповідачкою спільну заяву про народження дитини, запис про батька був зроблений зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 
17 листопада 2022 року сторони зареєстрували шлюб.
Позивач спілкується з сином, забезпечує його матеріально, вони проводять разом багато часу.
З грудня 2022 року позивач не проживає з відповідачкою, остання мешкає за кордоном разом з сином, та у поза судовому порядку, добровільно не може подати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію позивача як батька. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд задовольнити позов. 
Позивач, його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали у повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. 
Представниця третьої особи Зирянова Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, клопотань немає. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьком дитини записаний ОСОБА_5 , а матір`ю – ОСОБА_6 .
17 листопада 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, та після реєстрації шлюбу остання змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 825. 
Висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження медико-генетичного центру «МаmaPapa» від 06.06.2025 встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках проведеного дослідження, складає, 99,9 %. 
Відповідно до частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частинами 1-3 статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду (п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України).
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Статтею 134 СК України визначено, що внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, здійснюється на підставі заяв осіб, зазначениху статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до роз`яснень п.п. 4, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). 
У постанові від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, та яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Таким чином, приймаючи до уваги усі зібрані докази та встановлені обставини справи, зміст вказаних норм, суд вважає, що у ході судового розгляду підтверджено факт батьківства позивача відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період фактичного спільного проживання сторін, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вимог позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 82, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 125, 126, 130, 131, 134, 135 СК України, суд-

ухвалив:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства – задовольнити.
Визнати  ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в с. Олександрівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, внести в актовий запис про народження № 303 від 07 червня 2022 року, складеного Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зміни, а саме:
- виключити відомості про батька малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_5 ; 
- вказати батьком малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в с. Олександрівка, Криворізького району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;  - змінити прізвище дитини з «ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 ». 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя         Ю.В.Онопченко