Головуючий І інстанції: Рубан В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 р. 	Справа № 520/13499/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/13499/25
за позовом        ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області                    
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі також відповідач), у якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.04.2025 №203950010612 про відмову у зарахуванні до страхового (загального) стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 10.10.2006 року по 08.10.2007 року; з 01.12.2008 року по 26.03.2009 року; з 09.07.2014 року по 31.03.2015 року; з 16.03.2020 року по 12.08.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2025 року про призначення пенсії, зарахувати до страхового (загального) стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.10.2006 року по 08.10.2007 року; з 01.12.2008 року по 26.03.2009 року; з 09.07.2014 року по 31.03.2015 року; з 16.03.2020 року по 12.08.2021 року та прийняти рішення щодо зарахування до страхового (загального) стажу вказаних періодів.
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду  від 15.09.2025 позов  задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  від 22.04.2025 №203950010612 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.04.2025 року та при вирішенні питання зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 10.10.2006 року по 08.10.2007 року; з 01.12.2008 року по 26.05.2009 року; з 09.07.2014 року по 31.03.2015 року; з 16.03.2020 року по 12.08.2021 року.
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд.10,м. Хмельницький, 29005, код ЄДРПОУ21318350) на користь   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з з 10.10.2006 року по 08.10.2007 року; з 01.12.2008 року по 26.05.2009 року; з 09.07.2014 року по 31.03.2015 року; з 16.03.2020 року по 12.08.2021 року, оскільки в індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація про нарахований дохід та сплачені внески. Окрім того, відповідачем зазначено, що з огляду на припинення дії міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення, у відповідача були відсутні підстави для зарахування позивачу періоду роботи в російській федерації. Отже, за результатами розгляду наданих позивачем документів страховий стаж позивача станом на дату звернення становив 17 років 4 місяці 13 днів, що є недостатнім для призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.
Позивач не погодившись із апеляційною скаргою подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2025 ОСОБА_1 звернулась з заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення їй пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 01.04.2021р. органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в  порядку  черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. №25-1 “Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.
На підставі вказаного, заява позивача надійшла на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №203950010612 від 22.04.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового стажу.
Крім того, вказаним рішенням додатково зазначено, до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 10.10.2006 року по 08.10.2007 року; з 01.12.2008 року по 26.03.2009 року; з 09.07.2014 року по 31.03.2015 року; з 16.03.2020 року по 12.08.2021 року, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді, про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які проживали\працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позивач не погодившись із вищевказаним рішенням звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково вимоги позову, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, подану 15.04.2025 та ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Приписами частини другою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Статтею 13 Угоди встановлено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.
Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Суд зазначає, що за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Крім того, наявна в матеріалах справи трудова книжка не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором. Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Отже, посилання пенсійного органу на припинення участі російської федерації в Угоді гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення з 01.01.2023 року, як на підставу для відмови у зарахуванні до страхованого стажу спірних періодів роботи, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачка набула трудовий стаж у той час, коли вказана Угода діяла, як зі сторони України, так і зі сторони росії, пенсійні права громадян держав-учасників Угоди, що виникли у відповідності до положень даної Угоди, не втрачають своєї сили і в разі його виходу з Угоди держави-учасника, на території якого вони проживають, а тому підстави для не зарахування спірного трудового стажу відсутні
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.04.2025 № №203950010612 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 щодо не зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 10.10.2006 року по 08.10.2007 року; з 01.12.2008 року по 26.05.2009 року; з 09.07.2014 року по 31.03.2015 року; з 16.03.2020 року по 12.08.2021 року та наявність підстав для його скасування.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій  області повторно, з урахуванням висновків суду у цій справі, розглянути заяву  про призначення пенсії за віком.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі № 520/13499/25  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий