РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" січня 2026 р.	Справа № 138/532/25	
 	Провадження № 2/390/316/25	

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі судді Підгірської Г.О.,
за участю секретаря судового засідання Сотченко Я. В.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача – Козачука М. В.,
представниці Вінницької обласної прокуратури Літвін А. Ю.,
представника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області Косенка М. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, Вінницького апеляційного суду про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави України в особі: Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, Вінницького апеляційного суду про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду. 

Рух справи
26.03.2025 ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
02.05.2025 позивачем подано заяву про уточнення і збільшення позовних вимог (т. 1, а.с.56-77). Справу розглянуто із урахуванням цієї заяви.
25.07.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу для розгляду по суті.
Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданнях 28.08.2025, 30.09.2025, 20.11.2025 і 05.12.2025.
У зв`язку зі складністю справи судом вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 19.01.2026.
В судових засіданнях брали участь позивач і його представник, представники Вінницької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області
Представник Вінницького апеляційного суду подав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник Державної казначейської служби України, будучи повідомленим про усі дати, час та місце проведення судових засідань належним чином, в судові засідання не з`явився, клопотань про відкладення/перерву/розгляд справи без його участі не подав. 

Узагальнена позиція позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, незаконного засудження та направлення для відбування покарання до місць позбавлення волі йому спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у:
-втраті заробітку внаслідок екстрадиції з Польщі, арештів, вилучення документів, зобов`язання не відлучатися з місця проживання;
-втраті вилученого і арештованого майна – автомобіля Volksvagen Passat р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1996 року випуску.
Узагальнена позиція Державної казначейської служби України
Державна казначейська служба України подала відзив, у якому зазначила, що не є належним відповідачем у цій справі. Крім того, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнена позиція Вінницького апеляційного суду
Вінницький апеляційний суд подав відзив, у якому також вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 

Узагальнена позиція Вінницької обласної прокуратури
Вінницька обласна прокуратура також свій відзив обґрунтовує безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, вважає, що наявні підстави прозастосування до пред`явлених до неї вимог позовної давності. Представниця вінницької обласної прокуратури в судовому засіданні повністю підтримала таку позицію.

Узагальнена позиція Управління Служби безпеки України у Вінницькій області
Представник Управління Служби безпеки України у Вінницькій області в судовому засіданні підтримав позицію інших відповідачів, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Встановлені судом обставини щодо неправомірних дій органів державної влади
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у справі № 757/34769/22-ц, залишеному без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, встановлено, що під час перетину кордону України 05 вересня 2016 року ОСОБА_1 був затриманий на митному посту «Могилів-Подільський – Отач» за підозрою у контрабанді наркотичних речовин.
У той же день, слідчими Управління СБУ у Вінницькій області розпочато кримінальне провадження № 22016020000000047 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 305 КК України, та проведено огляд місця події, під час якого було вилучено автомобіль Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 1996 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а також технічний паспорт та мобільний телефон «iPhone НОМЕР_3 ».
Після проведення опитування ОСОБА_1 , останнього було звільнено, у зв`язку з чим він виїхав до місця роботи в Польщу.
27 січня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною другою статті 305 КК України та в цей же день оголошено в міжнародний розшук, як такого, що ухиляється від слідства за вчинення тяжкого злочину.
30 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За повідомленням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, 09 травня 2018 року ОСОБА_1 затримано на території Республіки Польща та поміщено під варту.
11 травня 2018 року підозрюваного звільнено з-під варти, на підставі рішення суду.
06 серпня 2019 року ОСОБА_1 доставлено на територію України та видано компетентними органами Республіки Польща в порядку екстрадиції для подальшого притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 305 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду від 08 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в сумі 57 810,00 грн та покладено обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України у разі її внесення.
14 серпня 2019 року ОСОБА_1 внесено заставу.
14 серпня 2019 року старшим слідчим слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області Побережним Д. А., за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби прокуратури Вінницької області Кобилянським А. Г. повідомлено ОСОБА_1 про зміну раніше повідомленої підозри.
14 серпня 2019 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 передано до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області для розгляду по суті.
Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2020 року у справі № 138/2127/19 ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні частиною другою статті 15, частиною другою статті 305 КК України та виправдано.
Вироком Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2022 року у справі № 138/2127/19 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області – задоволено, вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2020 року скасовано та ухвалено новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 305 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням статті 68 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі та застосовано спеціальну конфіскацію до речового доказу – автомобіля Volkswagen Passat р. н. НОМЕР_1 , 1996 року випуску та технічного паспорту до нього № НОМЕР_4 .
22 лютого 2022 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду вирок Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України.
Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Щодо втраченого заробітку
Відповідно до постанови Прокуратури Вінницької області «Про відмову у задоволенні клопотання» (т. 1, а.с. 34-36) за наявності відомостей про перебування підозрюваного ОСОБА_1 на території Республіки Польща, 02.03.2017 скеровано запит до НЦБ Інтерполу Республіки Польща про розшук підозрюваного.
07.04.2017 інформація про розшук підозрюваного ОСОБА_1 внесена в базу даних НЦБ Інтерполу Республіки Польща.
30.03.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області щодо підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За повідомленням Укрбюро Інтерполу ОСОБА_1 09.05.2018 затриманий на території Республіки Польща.
За змістом довідки Районного суду в м. Гданську від 28.11.2019 (т. 1, а.с. 37-39) ОСОБА_1 був позбавлений волі з 09.05.2018 по 11.05.2018 до 11:50, а потім у період з 10.07.2018 до 06.08.2019 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді нагляду поліції, що поєднаний із зобов`язанням з`являтися у зазначеному організаційному підрозділі поліції раз на тиждень та повідомляти цей підрозділ про запланований виїзд та дату повернення.
Відповідно до постанови Окружного суду м. Гданська від 10.07.2018 (т. 1, а.с. 47-50) відмовлено у задоволенні клопотання щодо застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тимчасового взяття під варту.
За змістом цієї постанови ОСОБА_1 виїхав з території України легально до праці, яку він виконував ще перед подією, яка є предметом провадження. Снргій Дмітрієв тривалий час перебуває на території Польщі, має дозвіл на проживання і роботу на території Польщі. Дослівно з перекладу останнього речення передостаннього абзацу тексту зазначеної постанови: «Перспектива призначення переслідуваному покарання є за оцінкою суду надто відділеною, щоб примушувати його покинути роботу та життєву стабілізацію, яку він осягнув».
Положеннями договору доручення від 01.01.2019 (т. 3, а.с. 13-15) передбачено, що замовник – ОСОБА_2 « ОСОБА_3 », та виконавець – ОСОБА_4 , уклали договір, за змістом якого виконавець зобов`язується на замовлення замовника надавати послуги з монтажу на суднах з 01.01.2019 по 31.12.2019, за що отримує один раз на місяць заробітну плату в розмірі 14,70 злотих брутто за годину роботи.
Відповідно до довідки начальника першої податкової інспекції в м. Гданськ від 31.10.2025 (т. 3, а. с. 17) на підставі відомостей про доходи РІТ-11 за 2019 рік, поданих 31.01.2020 платником Олег Плінський «Спавтім», ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 6 589,61 злотих.
Довідка про розмір доходу платника податку на доходи фізичних осіб, надана начальником першої податкової інспекції в Гданську від 24.02.2025 (т. 1, а.с. 222-224) містить інформацію, за якою дохід ОСОБА_1 у 2019 році становив 6 589,61 злотих.
Згідно із постановою Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 06.08.2019 (т. 1, а.с. 51-55), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.08.2019 (т. 1 а.с. 60-63) ОСОБА_1 06.08.2019 затримано та повідомлено йому про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 305 КК України.

Щодо відшкодування вартості втраченого автомобіля
05.09.2016 у пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС України, у ході огляду місця події у ОСОБА_1 вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Passat», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску; технічний паспорт № НОМЕР_5 на вказаний автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2016 накладено арешт на зазначений автомобіль.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 22.02.2022 кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2016 на транспортний засіб марки Volkswagen» моделі «Passat», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску та технічний паспорт № НОМЕР_5 .
Постановлено, транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Passat», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, який зберігається в РСВ УСБУ у Вінницькій області, та технічний паспорт № НОМЕР_5 , який долучено до матеріалів кримінального провадження – повернути ОСОБА_1 .
Однією з позовних вимог ОСОБА_1 визначив – відшкодування розміру матеріальної шкоди, отриманої внаслідок втрати майна, вилученого органами досудового розслідування, а саме – автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску.
Для обґрунтування завданої шкоди позивачем подано до суду екземпляр заяви про повернення арештованого майна (т. 1 а.с. 148), яка не може бути визнана належним і допустимим доказом, оскільки є роздрукованим варіантом без підписів, штампів, будь яких реквізитів, які б свідчили, що з цією заявою позивач дійсно звертався до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області. Крім того зміст цієї заяви не містить доказової інформації для підтвердження втрати спірного автомобіля.
Також позивачем для обґрунтування розміру цієї позовної вимоги надано висновок транспорно-товарознавчої експертизи від 27.03.2025 (т. 1, а. с. 217-220), відповідно до якого вартість спірного автомобіля станом на дату вилучення – 05.09.2016, становила 117 185,00 грн, а також розрахунок інфляційних втрат вартості вилученого автомобіля (т. 2, а.с. 68-75), відповідно до якого такі втрати становлять 174 223,40 грн.
В судовому засіданні 20.11.2025 ОСОБА_1 було допитано як свідка у справі, що розглядається. Позивач розповів, що неодноразово звертався до державних органів намагаючись повернути спірний автомобіль, однак відповіді не було. Вже минуло 9 років перебування цього автомобіля на території України без офіційної реєстрації за обставин, що не залежали від волі позивача. Так як автомобіль знаходиться у Вінницькій області, позивач вважає, що державні органи самі мали за свій рахунок доставити цей транспортний засіб до Кропивницького, за місцем проживання ОСОБА_1 . Окрім того, автомобіль 1996 року випуску та більше 9-ти років простояв на відкритому повітрі, тому є обґрунтовані припущення вважати, що на даний час він є непридатним до використання.

Релевантні норми права
Право на відшкодування майнової та моральної шкоди за рахунок держави закріплено в статтях 56, 62 Конституції України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та статтях 1167, 1176 ЦК України.
У статті 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, у тому числі, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.
За змістом статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.
Пунктом 8 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, передбачено, що згідно з частиною першою статті 4 Закону розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначаються з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.
У пункті 9 вказаного Положення визначено, що середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється:
1) для робітників і службовців – у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та від 05 травня 1995 року № 348 «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100»;
2) для членів кооперативу, колгоспу – в порядку, передбаченому в положенні про оплату праці в даному кооперативі, колгоспі. У тому разі, коли такий порядок не встановлено, середньомісячний заробіток обчислюється шляхом поділу на 12 суми річного доходу, який сплачено кооперативом, колгоспом за обсяг виконаних робіт і кінцеві результати праці в попередньому господарському році;
3) для інших громадян, які не відносяться до категорії робітників і службовців, - шляхом поділу на 12 суми річного доходу за попередній рік. У даному випадку йдеться про доходи осіб вільних професій (художників, письменників тощо); осіб, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сфері кустарно-ремісничих промислів сільського господарства, побутового обслуговування населення та іншими видами діяльності, основаними виключно на особистій праці цих осіб, членів їх сімей; а також стипендії, що виплачуються в період навчання у вищих і середніх спеціальних учбових закладах, училищах і на курсах.
Якщо громадяни, зазначені в підпунктах 2 і 3 цього пункту, з поважних причин (служба в Збройних Силах, навчання тощо) працювали менше року (місяця), сума заробітку (доходу), що була виплачена, ділиться на відповідне число місяців (днів).
Обчислення середньомісячного заробітку провадиться з дотриманням передбаченого законодавством коригування втраченого громадянином заробітку.

Щодо вирішення спору по суті
На підставі наведеного суд констатує, що у 2019 році ОСОБА_1 отримав дохід, загальним розміром 6 589,61 злотих надаючи послуги з монтажу на суднах на підприємстві Олег Плінський «Спавтім», а з 06.08.2019 по 22.02.2022, ОСОБА_1 був позбавлений можливості продовжувати роботу та отримувати дохід через неправомірні дії правоохоронних органів України.
Оскільки кримінальне переслідування позивача завершилося закриттям кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, ОСОБА_1 має право на відшкодування шкоди в силу положень пункту 2 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Судом встановлено, що позивач втратив можливість працювати з 06.08.2019 і до 22.02.2022, що в підсумку становить 30 місяців та 17 днів. ОСОБА_1 просив відшкодувати йому за рахунок держави втрачений заробіток за 30 місяців, що охоплюється наведеним періодом. Середньомісячний заробіток за 2019 рік становить: 6 589,61 злотих : 8 місяців = 823,70 злотих. Курс НБУ злотого до гривні станом на день подання заяви про уточнення позовних вимог – 02.05.2025, становив 11,003. Отже за вказаних обставин з держави потрібно стягнути: 823,70 злотих * 30 місяців * 11,003 курс НБУ = 271 895,13 грн.
Щодо відшкодування вартості автомобіля, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними і допустимими доказами:
1.втрату автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску;
2.неможливість його повернення;
3.розмір завданої шкоди. 
Спроби повернути автомобіль після прийняття судом відповідного рішення обґрунтовуються виключно показами позивача як свідка, і не підтверджуються жодним іншим доказом. Неможливість експлуатації і повністю непридатний для використання стан автомобіля також документально не підтверджені, тому у задоволенні позову в частині відшкодування шкоди в наслідок втрати наведеного автомобіля потрібно відмовити.

Щодо клопотання Вінницької обласної прокуратури про застосування до пред`явлених вимог позовної давності.
Посилаючись на пропуск позовної давності відповідач не врахував пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 235, 258, 259, 263-265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Держави України в особі: Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, Вінницького апеляційного суду про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 271 895 (двісті сімдесят одну тисячу вісімсот дев`яносто п`ять) грн 13 коп.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін :
Позивач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідачі:
Державна казначейська служба України;
Вінницька обласна прокуратура; 
Управління Служби безпеки України у Вінницькій області;
Вінницький апеляційний суд.
Повний текст рішення складено та підписано 
30.01.2026

Суддя        Г.О. Підгірська