Справа № 991/5184/25
Провадження 1-кп/991/77/25

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року                                                                 м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , 
захисника ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання захисника про зменшення розміру застави та клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Севастополь, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року

установив:

У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України. 
27 листопада 2025 року прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 12 а.с. 59- 84). 
У клопотанні прокурор зазначив, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 листопада 2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено розмір застави та додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. 
01 листопада 2023 року за ОСОБА_6 внесено заставу у розмірі 19 325 800 грн.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 грудня 2023 року продовжено строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків на два місяці.
23 січня 2024 року відповідно до положень ст. 290 КПК України стороні захисту відкриті матеріали досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 березня 2024 року на ОСОБА_6 покладено строком на два місяці обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого (детектива), прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року (крім своїх захисників, детективів, прокурорів, слідчого судді, суду); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
18 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду зменшено розмір застави до 5 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 15 140 000 грн.
У подальшому ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 22 травня, від 19 червня, від 19 серпня, від 16 жовтня, від 11 грудня 2024 року, від 10 лютого та від 09 квітня 2025 року продовжено строк дії обов`язків.
24 травня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні засобами поштового зв`язку направлено до суду. 
Ухвалами суду від 06 червня, 05 серпня та 02 жовтня 2025 року строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , продовжено, востаннє до 02 грудня 2025 року.
У клопотанні прокурор зазначив короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 .
Також зазначив, що отримані в ході досудового розслідування докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. У той же час, повідомлена під час досудового розслідування ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам обґрунтованості, що неодноразово підтверджено рішеннями слідчих суддів та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду. Разом з тим, останній вже набув статусу обвинуваченого, а можливість попередньої оцінки доказів сторони обвинувачення щодо висунутого обвинувачення законом не передбачена (вони будуть досліджуватися у ході подальшого судового провадження).
Прокурор у клопотанні посилається на те, що наразі існує необхідність у продовженні строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки визнані доведеними судом ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились. Так, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави виправдав себе як ефективний захід для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення завдань кримінального провадження.
В обґрунтування продовження існування ризику переховуватися від суду прокурор послався на: (1) тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , (2) злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, а також у кримінальному провадженні № 42017000000004969 є корупційними, а отже звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, є неможливим (крім як у випадку укладання угод у кримінальному провадженні), (3) ОСОБА_6 має два паспорти громадянина України для виїзду за кордон, (4) попри обмеження можливості чоловікам виїзду за межі України на період дії режиму воєнного стану протягом 2022-2023 років обвинувачений 21 раз виїжджав за кордон, (5) наявність широкого кола зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які він може використати з метою переховування від суду, у тому числі шляхом залишення території України; (6) майновий стан ОСОБА_6 та ОСОБА_25 , з якою обвинувачений у період з 05 жовтня 2002 року по 03 лютого 2021 року перебував у шлюбі, зокрема на значні суми коштів, яким володіє обвинувачений.
Продовження існування ризику незаконного впливу на свідків та обвинувачених у кримінальному провадженні прокурор обґрунтував: (1) характером та обставинами вчинення, інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, (2) можливістю використання останнім набутих зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних та судових органів задля впливу, зокрема на працівників товариств, які пов`язані з корпорацією «Укрбуд» та, які фактично перебували у нього в підпорядкуванні. Також можливий вплив і на обвинувачених у цьому провадженні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 здатен впливати і відповідно впливав на останніх щодо вчинення ними дій та прийняття рішень, (3) тим, що відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо і в основу остаточного судового рішення можуть бути покладені лише показання, які надаватимуться свідками під час судового розгляду. 
У клопотанні прокурор зазначив, що вказані ризики, з урахуванням направлення обвинувального акта до суду, актуалізувалися. Зокрема, ОСОБА_6 відкрито матеріали (протоколи), які містять показання, що надавались свідками під час досудового розслідування.
Встановлені в ході досудового розслідування та відображені прокурором у клопотанні обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, роль обвинуваченого у їх вчиненні, розмір спричиненої матеріальної шкоди, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків дають підстави вважати, що жодні інші, більш м`які запобіжні заходи, окрім застави (з покладанням відповідних обов`язків), не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування до ОСОБА_6 .
Також, прокурор вважає необхідним врахувати той факт, що вчинені кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів. Дії ОСОБА_6 були спрямовані на заволодіння державними коштами, що дискредитує державу на міжнародному рівні та заважає подоланню збройної агресії Російської Федерації. Застосований стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід та покладені обов`язки відповідають суспільному інтересу. Отже, непродовження строку дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, може призвести до недосягнення мети застосування запобіжного заходу. При цьому ступінь втручання в права та свободи ОСОБА_6 шляхом продовження строку дії обов`язків є незначним та пропорційним меті такого втручання.
27 листопада 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зменшення розміру застави, застосованої до обвинуваченого ОСОБА_6 , з 15 140 000 грн до 5 000 000 грн та повернення обвинуваченому коштів (10 140 000 грн), внесених у якості застави у цьому кримінальному провадженні (т. 12 а.с. 86-91).
Клопотання захисника обґрунтовано тим, що на розгляді у Вищому антикорупційному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, у межах якого до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід. 
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 квітня 2024 року зменшено визначений ОСОБА_6 розмір застави до 5000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 15 140 000 грн.
Захисник зазначає, що розмір застави у цьому кримінальному провадженні не змінювався з 18 квітня 2024 року, тобто вже більше ніж 1 рік та 7 місяців. 
У клопотанні захисник, посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст. 2, ч. 1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що прокурор у клопотаннях про продовження строку дії обов`язків стверджував про існування ризику того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, проте, такі доводи нічим не підтверджуються та є тільки припущеннями. 
Враховуючи положення ст. 178, 182, 201 КПК України, захисник доходить висновку, що обґрунтованість застосованого раніше запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки продовження існування чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, або внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його продовження чи пом`якшення, зміни чи скасування. Оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. 
У клопотанні захисник також посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі, зокрема «Клішин проти України», «Летельє проти Франції» та зазначає, що обґрунтування наявності ризику переховуватися від суду лише кваліфікацією злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та нібито невідворотністю покарання є безпідставним. Тяжкість покарання за інкриміноване правопорушення не є безумовною підставою для існування цього ризику. 
Посилаючись на загальну позицію Європейського суду з прав людини щодо обґрунтування ризику переховування обвинуваченого від суду, захисник зазначає, що: 
така ймовірність не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує особі, а слід враховувати й інші релевантні обставини. Так, ОСОБА_6 протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду належно виконував свої процесуальні обов`язки, прибував за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а також брав участь у слідчих/процесуальних діях та всіх судових засіданнях; 
поведінка інших підозрюваних чи обвинувачених у справі не є вирішальним фактором для оцінки ризику переховування від правосуддя, адже повинна базуватися на особистих обставинах особи; 
необхідно враховувати те, чи була можливість у обвинуваченого, у зв`язку із здійсненням відносно нього розслідування/судової процедури, втекти раніше, ніж йому оберуть запобіжний захід. Вочевидь, якщо така можливість була, а підозрюваний нею не скористався, то ризик втечі істотно зменшується. За той проміжок часу, коли на ОСОБА_6 не були покладені обов`язки, останній не втік та не переховувався від правоохоронних органів, що вказує про відсутність такого ризику; 
існування ризику переховуватись від правосуддя може підтверджуватись діями такої особи, які свідчать про підготовку для втечі чи переховування: терміновий продаж майна, у тому числі житла, в якому вона проживає, придбання валютних цінностей, звільнення з роботи. Жодні дії спрямовані на підготовку для втечі чи переховування обвинуваченим не вчиняються. Усе наявне майно (земельна ділянка, житловий будинок, автомобілі) знаходиться на території України та має розцінюватись судом як те, що має істотне значення для обвинуваченого та підтверджує його зв`язки з Україною. Також те, що ОСОБА_6 , маючи статус обвинуваченого у кримінальному провадженні № 42017000000004969 від 11 грудня 2017 року, виїжджав за кордон однак все одно повертався в Україну свідчить про відсутність намірів у обвинуваченого переховуватися від суду.
Щодо ризику впливу на свідків то стороною обвинувачення не надано жодних доказів про реальність здійснення обвинуваченим таких дій. Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні тривало 5 років, однак обставин, які б підтверджували будь-які дії ОСОБА_6 щодо впливу на учасників кримінального провадження, не встановлено. Формальне посилання на те, що свідки не допитані судом, не може свідчити про безумовне існування такого ризику. 
В обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави, застосованої до ОСОБА_6 , захисник посилається на бездоганну поведінку обвинуваченого протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду. 
Також захисник зазначає, що обвинувачений потребує лікування у зв`язку з наявним у нього захворюванням. З метою забезпечення такого лікування сторона захисту неодноразово зверталась до суду з клопотаннями про надання дозволу на виїзд за кордон з метою лікування. Попри регулярні відмови колегії суддів у наданні такого дозволу, стороною захисту вчиняються законні заходи для отримання такого дозволу. Тобто прагнення обвинуваченого вирішувати питання щодо реалізації свого права на свободу вільного пересування, а також права на життя, здоров`я та отримання медичної допомоги виключно у межах встановленої законом процедури та дозволу суду також свідчить про належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справах, що стосується застави, захисник зазначає, що при визначенні розміру застави необхідно враховувати конкретні обставини справи та можливості особи, тобто мають бути дотримані принципи індивідуалізації та пропорційності, а також забезпечено мету застосування застави, а саме прибуття особи до суду. Тому вважає, що наявні підстави для зменшення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подане ним клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив задовольнити. Додатково пояснив щодо обов`язків прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду та повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, що на даний час продовження цих обов`язків в зазначеній у клопотанні редакції є актуальним, оскільки прокурор викликає обвинуваченого для вручення йому відповідних клопотань. Щодо обов`язку не відлучатись за межі України без дозволу прокурора та суду повідомив, що оскільки на обвинуваченого покладений обов`язок здати на зберігання документи, що дають право на виїзд/в`їзд в Україну, а також обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді, то відповідно прокурор вже не може надавати обвинуваченому дозвіл на виїзд за кордон. Також просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зменшення розміру застави. Оскільки, як заначено в клопотанні про продовження строку дії обов`язків ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати і наразі є досить вагомими. Належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 забезпечує не тільки покладені на нього обов`язки, а і визначений розмір застави. З часу застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, на стадії досудового розслідування, слідчим суддею вже зменшувався розмір застави, оскільки досудове розслідування було завершено. Наразі, у ході кримінального провадження не відбулось змін, які б могли вчергове бути підставою для зменшення розміру застави, навпаки у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд, що актуалізує ризики. Окрім цього, враховуючи майновий стан ОСОБА_6 , визначений розмір застави є помірним для останнього.
Захисник ОСОБА_7 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині продовження строку дії обов`язків, передбачених п. 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. В обґрунтування своєї позиції, зокрема посилався на те, що: (1) прокурор до клопотання долучив копії документів, які не є процесуальним джерелом доказів, а тому суд позбавлений можливості оцінити наявність підстав для обвинувачення ОСОБА_6 у можливому вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність відповідних ризиків; (2) твердження прокурора про існування ризику переховуватися від суду є лише припущенням; (3) посилання на майновий стан родини ОСОБА_6 як фінансову можливість переховуватися від суду є безпідставним, оскільки належна поведінка обвинуваченого забезпечена заставою, яка може бути звернена в дохід держави; (4) майновий та фінансовий стан обвинуваченого не є ризиком, а навпаки підґрунтям належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Незрозумілим є посилання прокурора на майновий стан колишньої дружини ОСОБА_6 , а також на те, що обвинувачений у період 2022-2023 року виїжджав за кордон. Оскільки обвинуваченому було відомо про наявність цього кримінального провадження, разом з тим останній все одно повертався в Україну. Тяжкість покарання за інкриміновані обвинуваченому злочини не може вважатись достатньою підставою для висновку суду про наявність обґрунтованих ризиків недотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки. Визначений ОСОБА_6 розмір застави є суттєвим для останнього, а тому може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також наявність у ОСОБА_6 паспорта громадянина України для виїзду за кордон не може бути належною підставою для обґрунтування ризику переховування від суду, оскільки паспорти здані останнім до Державної міграційної служби України; (5) стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження здійснення обвинуваченим впливу на свідків; (6) з дати застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу минуло більше ніж півтора року, водночас обов`язки, які були покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу, не змінились. У той же час на стадії досудового розслідування у 2023 році протягом 20 днів на обвинуваченого не було покладено жодного обов`язку і ОСОБА_6 не вчинив жодних дій, які б могли свідчити про його неналежну поведінку; (7) прокурор у клопотанні не обґрунтував необхідність застосування такого розміру застави; (8) сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_6 має серйозні і тривалі проблеми зі здоров`ям та потребує постійного контролю з боку лікарів. Останній неодноразово з метою подальшого кваліфікованого і повного обстеження виїжджав за межі України, зокрема до Німеччини та Ізраїлю, оскільки отримати необхідну медичну допомогу в Україні неможливо через відсутність належного обладнання. Відповідно до рекомендацій лікарів такі обстеження необхідно проводити не рідше ніж один раз на рік. ОСОБА_6 неодноразово отримував запрошення від лікарні Ассута на проходження обстеження. З цією метою обвинувачений звертався, зокрема до прокурора та суду для отримання дозволу на виїзд за кордон, однак йому було відмовлено. Превалювання конституційного принципу верховенства права особи над положеннями кодексів та законів України, а також вищої юридичної сили Конституції України, при виникненні конкуренції норм права, а також конфлікту державного та суспільного інтересу із правом конкретної людини на життя та здоров`я як найвищої соціальної цінності в Україні, питання щодо обов`язків, покладених на обвинуваченого, повинно бути вирішено на його користь, оскільки таке рішення має на меті збереження життя людини, що має ціннісний пріоритет над всіма законами та нормами права. Письмові заперечення захисника ОСОБА_7 долучені до матеріалів справи.
Подане клопотання про зменшення розміру застави захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Додатково обвинувачений зазначив, що спільне майно його та дружини не розподілене, оскільки на майно ще у 2015 році накладено арешт у межах кримінального провадження № 42017000000004969 від 11 грудня 2017 року. Захисник щодо вимоги клопотання про повернення ОСОБА_6 застави у розмірі 10 140 000 грн, враховуючи, що станом на день розгляду клопотання частка застави, внесеної обвинуваченим, складає 4 140 000 грн, зазначив, що при вирішення питання пропорційності повернення застави покладається на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків з додатками та клопотання захисника про зменшення розміру застави, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою, зокрема продовжує строк дії запобіжного заходу, що не може перевищувати двох місяців.
Главою 18 КПК України врегульовано питання щодо застосування, зміни, скасування запобіжних заходів.
За ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Згідно із ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що Національним антикорупційним бюро України за процесуального керівництва Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року щодо можливої розтрати службовими особами Міністерства оборони України та привласнення ТОВ «Укрбудмонтаж», ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», суб`єктами господарювання, які пов`язані з компаніями «Укрбуд», коштів, в особливо великих розмірах, виділених в рамках контрактів з «Реконструкції технічної території арсеналу» на побудову захищених арсеналів і складів, розташованих в с. Цвітоха Хмельницької області, с. Богданівка Кіровоградської області та м. Калинівка Вінницької області; а також щодо того, що під час виконання державного контракту № 362/5/18/7, укладеного між Міністерством оборони України та ТОВ «БК «Укрбудмонтаж», перший заступник начальника ГШ ЗСУ ОСОБА_10 , начальник ЦУБ ВС ЗСУ ОСОБА_12 та начальник УЗЖ ЦУБ ВС ЗСУ ОСОБА_26 умисно використали службове становище всупереч інтересам служби з метою отримання ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» попередньої оплати (на надмірний строк та в надмірному обсязі) без законних на те підстав. Внаслідок цього ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» (юридична особа, підконтрольна ОСОБА_11 ) одержала попередню оплату (аванс) на загальну суму 312 458 028,12 грн без законних на те підстав; в свою чергу ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 заволоділи відповідними коштами. Після вчинення цих суспільно небезпечних протиправних діянь у ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з`явилась можливість розпорядитись відповідними коштами. У той же час вони знали, що після одержання цих коштів можливим є як встановлення джерела їх походження, факту володіння ними, так і вжиття заходів до унеможливлення їх використання шляхом накладення арешту, конфіскації тощо. Враховуючи це, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, умисно, вчинили фінансові операції, метою яких було фактичне використання цих коштів, зокрема приховання і маскування їх, джерела їх походження та місцезнаходження. Так, шляхом вчинення фінансових операцій з коштами в особливо великому розмірі на загальну суму 312 457 705,75 грн, одержаними злочинним шляхом, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, фактично використали ці кошти, приховали і замаскували їх, володіння ними, джерело їх походження та місцезнаходження. Відомості згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, який міститься в електронній формі на диску (т. 12 а.с. 84).
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 991/9452/23, враховуючи виправлення описки у судовому рішенні, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено заставу у сумі 7200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, грошовий еквівалент якої становить 19 324 800 грн, та покладено обов`язки, передбачені абз. 1 п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, що підтверджується копіями судових рішень, які містяться в електронній формі на диску (т. 12 а.с. 84).
Згідно з платіжними дорученнями застава була внесена ОСОБА_6 у сумі 8 352 300 грн та заставодавцями: ОСОБА_27 - 1 973 500 грн, ОСОБА_28 - 7 000 000 грн.
У зв`язку із закінченням строку дії попередньої ухвали, якою були покладені обов`язки на підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 березня 2024 року у справі № 991/2217/24 покладено додаткові обов`язки на ОСОБА_6 , а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого (детектива), прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року (крім своїх захисників, детективів, прокурорів, слідчого судді, суду); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, що підтверджується судовим рішенням, яке міститься в електронній формі на диску (т. 12 а.с. 84).
Тобто, обсяг додаткових обов`язків, які почали діяти з 25 березня 2024 року, став меншим порівняно з тим, який був визначений слідчим суддею в ухвалі від 01 листопада 2023 року під час застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 
18 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/3182/24 зменшено розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , встановлений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 листопада 2023 року, на 4 184 800 грн, остаточно встановлено розмір застави у кількості 5000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, грошовий еквівалент якої становить 15 140 000 грн, що підтверджується судовим рішенням яке міститься в електронній формі на диску (т. 12 а.с. 84).
Як неодноразово пояснював у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , у зв`язку зі зменшенням розміру застави, з внесених ним 8 352 300 грн йому повернуто 4 000 000 грн. У той же час доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.
На стадії досудового розслідування, що не заперечувалось учасниками судового провадження, ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , неодноразово продовжувався.
Після надходження обвинувального акта у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року до суду, ухвалами суду від 06 червня, 05 серпня та 02 жовтня 2025 року продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , востаннє до 02 грудня 2025 року, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та обвинуваченими у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві і Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України (т. 6 а.с. 149-157, т. 8 а.с. 172-181, т. 10 а.с. 134-143).
Тобто, станом на 18 листопада 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 15 140 000 грн, частина яких внесена особисто обвинуваченим, та діють обов`язки згідно з ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року.
Щодо обґрунтованості підозри.
Суд, який розглядає висунуте особі обвинувачення, не може робити жодних висновків та висловлювати жодних припущень з приводу обґрунтованості повідомленої особі підозри чи висунутого обвинувачення протягом судового розгляду, адже це становитиме порушення права на розгляд її справи безстороннім судом, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 вже набув статусу обвинуваченого, а можливість попередньої оцінки обвинувального акта кримінальним процесуальним законом не передбачена, суд окремо не оцінює наявність цієї підстави.
Як вже зазначалось раніше, зокрема в ухвалі суду від 05 серпня 2025 року, колегія суддів не бере до уваги посилання сторони захисту ОСОБА_6 щодо надання прокурором неналежних доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. Оскільки, з огляду на стадію провадження суд перевірятиме обґрунтованість обвинувачення.
Щодо наявності ризиків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому провадженню або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Обґрунтовуючи клопотання прокурор стверджував про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, а навпаки з урахуванням направлення до суду обвинувального акта актуалізувались, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.
Так, прокурором доведено продовження існування ризику переховуватися від суду, який, зокрема, ґрунтується, на висунутому ОСОБА_6 обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, які є особливо тяжкими злочинами, та згідно з приміткою до ст. 45 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, належить до корупційних кримінальних правопорушень, у випадку його вчинення шляхом зловживання службовим становищем. А отже звільнення від відбування покарання з випробуванням чи застосування більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за цей злочин, не застосовується, окрім випадку укладення угоди у кримінальному провадженні.
Колегією суддів враховується і те, що ОСОБА_6 також має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні № 42017000000004969 від 11 грудня 2017 року.
На переконання суду, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у сукупності з безальтернативністю можливого реального призначення покарання, є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності. Таке твердження про достатність підстав для прийняття рішення щодо існування ризику переховування з мотивів тяжкості покарання узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Колегія суддів також враховує наявні у матеріалах справи відомості щодо майнового стану обвинуваченого, зокрема значних сум коштів та нерухомого майна, яке належить останньому на праві спільної сумісної власності. Доказів, які б підтверджували зміни у майновому стані ОСОБА_6 станом на день розгляду цього клопотання, матеріали справи не містять. Тому колегя суддів вважає небезпідставними доводи прокурора про те, що обвинувачений має статки, які дають йому можливість проживати за межами території України. 
Окрім цього обвинувачений має два паспорти громадянина України для виїзду за кордон, і у період дії воєнного стану виїжджав за межі України, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується стороною захисту (т. 12 а.с. 84).
У той же час, не залишається поза увагою суду і те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжений до 03 лютого 2026 року. Також роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. 
Отже, враховуючи вищезазначені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що на теперішній час ризик переховуватися від суду не втратив своєї актуальності та продовжує існувати, що є підставою для продовження строку дії, покладених на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві і Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.
Колегія суддів враховує надані у судовому засіданні пояснення прокурора щодо непідтримання клопотання в частині обов`язку «не відлучатись за межі України без дозволу прокурора», зокрема з огляду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року поданий до суду, тобто наразі у цьому провадженні триває стадія судового розгляду. Тому суд враховує, що на обвинуваченого покладений обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, а отже відповідно до положень ст. 201 КПК України питання щодо скасування обов`язку, у випадку отримання дозволу на виїзд за межі України, має вирішуватись судом. Окрім цього, за ч. 2 ст. 28 КПК України проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд.
Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для продовження обов`язків, передбачених п. 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку зі станом здоров`я обвинуваченого колегія суддів зазначає, що цим доводам неодноразово надавалась детальна оцінка, востаннє в ухвалі суду від 18 листопада 2025 року за результатом розгляду клопотання про надання дозволу на виїзд за кордон з метою лікування обвинуваченого ОСОБА_6 , у задоволенні якого було відмовлено (т. 12 а.с. 2-11). Жодних нових доказів захисник суду не надав, у той же час у письмових запереченнях зазначив: «докази викладених у даному клопотанні обставин та відповідні медичні документи неодноразово надавались органу досудового розслідування, прокурору та суду, тому повинні міститись у матеріалах кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року та судової справи № 991/5184/25». Тобто, всі ці документи вже були враховані судом при ухваленні рішень, які стосувалися зазначеного питання.
При визнанні доведеним прокурором продовження існування ризику впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує передбачену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання (ст. 352 КПК України), або отримав у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). 
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Отже, з переходом до стадії судового розгляду, ризик незаконного впливу на свідків збільшується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а також зміст наданих ними показань.
Також колегією суддів враховується те, що ОСОБА_6 , використовуючи свої зв`язки серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних та судових органів, може впливати, у тому числі на свідків, з показаннями яких він вже ознайомлений внаслідок виконання у кримінальному провадженні вимог ст. 290 КПК України. Наслідком такого впливу, серед іншого, може бути надання свідками у подальшому неправдивих показань. 
16 вересня 2025 року прокурором подано до суду клопотання про виклик свідків у судове засідання для їх допиту у кримінальному провадженні. Тобто, стороні захисту вже відомі ці особи (т. 9 а.с. 172).
Не залишається поза увагою колегії суддів і те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів у співучасті з іншими особами, які є обвинуваченими у цій справі, а тому вплив щодо формування позиції у справі може мати сприятливі наслідки для інтересів ОСОБА_6 .
Вказане обумовлює необхідність продовження строку дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_6 : утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та обвинуваченими у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року. 
Колегія суддів зазначає, що продовження строку дії обов`язків покладених на обвинуваченого у кримінальному провадженні не може вважатись саме по собі формальністю, оскільки необхідність застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і продовження обов`язків, обумовлене у першу чергу забезпеченням виконання завдань кримінального провадження. У даному випадку таке продовження обов`язків має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, враховуючи, що воно пов`язане із здійсненням судового провадження стосовно особи. Отже, таке втручання є розумним та співмірним для цілей цього кримінального провадження.
Враховуючи доведеність існування ризиків переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, стадію кримінального провадження, а саме початок судового розгляду, колегія суддів вважає, що наявні підстави для продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків на два місяці, тобто до 28 січня 2026 року.
Щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про зменшення розміру застави.
Зі змісту ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу (зменшення розміру застави).
Так, кримінальне процесуальне законодавство не визначає підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Положення ст. 201 КПК України вказують лише на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.
Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що під час кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений (зменшено розмір застави).
Тобто, запобіжний захід може бути, зокрема зміненим коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування/продовження запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування/продовження запобіжного заходу. Зокрема, якщо під час кримінального провадження суттєво змінюються підстави застосування запобіжного заходу, а також обставини, які враховувалися при його обранні (змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я підозрюваного, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, тощо).
Як встановлено вище наразі до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави розміром 15 140 000 грн, частина з яких (за твердженням обвинуваченого без підтвердження відповідними доказами ця частина становить 4 352 300 грн) внесена ним особисто, та діють обов`язки, передбачені абз. 1, п. 2-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Під час застосування 01 листопада 2023 року ОСОБА_6 , який підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року слідчим суддею визнано доведеним наявність ризиків: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який обґрунтовувався тяжкістю покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 ; його фінансовою спроможністю; можливістю перетину державного кордону, оскільки ОСОБА_6 має паспорти громадянина України для виїзду за кордон; настанням можливої кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 42017000000004969 від 11 грудня 2017 року, в якому він обвинувачується за ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 і ч. 3, 4 ст. 358 КК України, судовий розгляд якого на той час тривав; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки станом на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу органом досудового розслідування не були відшукані документи ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» щодо виконання державного контракту від 07 серпня 2018 року № 362/5/18/7; (3) незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання від них показань безпосередньо в суді; (4) вчинити інше кримінальне правопорушення. Також при визначенні застави слідчий суддя вважав за можливе визначити її у розмірі, що перевищує встановлену п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України межу застави, оскільки цей випадок є виключним, зокрема, з огляду на сукупність таких обставин: ОСОБА_6 інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого корупційного злочинів, за одним з яких предметом злочину є державні кошти у сумі 307 561 676,99 грн; за версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 є організатором вчинення цих злочинів, та те, що останній має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, що підтверджується копіями судових рішень у справі № 991/9452/23 (т. 3 а.с. 44-68).
18 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/3182/24 зменшено розмір застави визначений ОСОБА_6 , який на той час підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, з 19 324 800 грн до 15 140 000 грн з огляду на завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року (відкриття сторонні захисту матеріалів досудового розслідування для ознайомлення та надання до них доступу), що вказує на зменшення ймовірності вчинення підозрюваним спроб здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На погляд слідчого судді, застава у зазначеному розмірі буде визначатися із ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суд, а також впливати на свідків та не виконувати інші процесуальні обов`язки, що підтверджується копією судового рішення (т. 3 а.с. 86-94).
Наразі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року перебуває на розгляді у суді, ухвалою суду від 16 вересня 2025 року у цьому провадженні призначено судовий розгляд. 
Також, згідно зі змістом обвинувального акта у цьому провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України. Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 191 КК України, Міністерству оборони України завдано майнової шкоди на суму 312 458 028,12 грн.
Тобто, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні більш тяжких злочинів, аніж на час вирішення питання про застосування стосовно нього запобіжного заходу (1 листопада 2023 року), а також під час зменшення розміру застави (18 квітня 2024 року) слідчим суддею встановлено зменшення ризиків з урахуванням стадії кримінального провадження.
Окрім цього судом вище встановлено, що наразі продовжують існувати, визнані на стадії досудового розслідування доведеними ризики, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. 
Разом з тим, на даний час у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року не встановлено суттєвих змін, які могли б слугувати підставою для зменшення визначеного ухвалою слідчого судді від 18 квітня 2024 року розміру застави. Навпаки, враховуючи тяжкість покарання за злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , роль обвинуваченого у вчиненні цих злочинів (організатор), розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, призначення у цьому провадженні судового розгляду доцільним є забезпечення ненастання визнаних судом доведеними ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Як стверджує і сам захисник у своїх запереченнях на клопотання прокурора «належна поведінка обвинуваченого забезпечена заставою».
Захисник ОСОБА_7 , стверджуючи про наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_6 на території України, жодних доказів на підвердження цих обставин суду не надав. А доводам про стан здоров`я ОСОБА_6 колегією суддів вже надана оцінка в ухвалі суду від 18 листопада 2025 року.
Щодо посилань на ускладнення життєвих обстави, то колегія суддів констатує, що застава вже внесена не лише ОСОБА_6 , а й заставодавцями. Підстав для повернення ОСОБА_6 коштів, внесених ним як частину застави, судом не встановлено.
Тому колегія суддів вважає, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави у визначеному розмірі є дієвим, а сама по собі тривалість застосування запобіжного заходу не означає нівелювання визнаних судом доведеними ризиків.
Отже, враховуючи перехід у цьому кримінальному провадженні до стадії судового розгляду, яка передбачає, зокрема дослідження письмових доказів, допит свідків, встановлені судом вище ризики не втратили своєї актуальності, тобто продовжують існувати, а тому не виключається ймовірність реалізації цих ризиків обвинуваченим.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , поданого у порядку ст. 201 КПК України, належить відмовити. 
Керуючись ст. 2, 7, 176-178, 182, 193, 194, 199, 201, 331, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.
Продовжити до 28 січня 2026 року строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: 
- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;
- не відлучатись за межі України без дозволу суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та обвинуваченими у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року;
- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві і Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.
У задоволенні іншої частини вимог клопотання прокурора відмовити.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зменшення розміру застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді ОСОБА_2 

ОСОБА_3