ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/333/26 Справа № 180/1469/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Шаповалова О.Г., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -
в с т а н о в и л а :
постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 27 червня 2025 року о 11-40 годині по вул. Зеленій, в місті Марганець Дніпропетровської області, керував мопедом Mi Electric Scooter 1S з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, та у встановленому порядку відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. По факту даного правопорушення працівниками поліції складено протокол серії ААД № 994807 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.
На зазначену постанову захисник адвокат Шаповалов О.Г., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише котив електросамокат поряд із собою, не здійснюючи його руху, як водій. До нього під`їхав поліцейський та почав проявляти необґрунтовану наполегливість у вимозі пред`явити документи та наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, скільки фактичного керування транспортним засобом не здійснював. На відеозаписі не встановлено жодних доказів факту керування транспортним засобом, навпаки видно, що ОСОБА_1 котив електросамокат, про що неодноразово пояснював працівникам поліції. 
Наголошує, що дослідивши матеріали справи, суддя зазначила про закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що рішенням Марганецького міського суду від 02.10.2025 року скасовано постанову серії ББА № 277928 від 27.06.2025 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. ч. 5, 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП через відсутність доказів керування транспортним засобом. 
ОСОБА_1 та його захисник адвокат Шаповалов О.Г. у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шаповалова О.Г. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції прийшов до наступних висновків.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Судове рішення у справах про адміністративні правопорушення (КУпАП) — це акт правосуддя, яким суд вирішує справу по суті (наприклад, визнає винним, призначає штраф) або розглядає процесуальні питання, встановлюючи права й обов`язки сторін, що ґрунтується на нормах КУпАП і захищає права громадян, а його виконання здійснюється на підставі виконавчого документа.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, технічний запис судового засідання за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 суттєво відрізняється від тексту оскаржуваної постанови, в частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення адміністративного стягнення на нього.
Так, за результатами судового розгляду суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області оголосила про закриття справи щодо ОСОБА_1 через недоведеність факту керування ним транспортним засобом, що підтверджується технічним записом судового засідання. Разом з цим, оскаржуваною постановою суддею Марганецького міського суду Дніпропетровської областіпритягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 
Згідно зі ст. 129 Конституції України та положення статті 7 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами є однією із гарантій гласності судового процесу як основоположного принципу правосуддя.
Фіксування судового процесу у процесуально-правовому аспекті означає закріплення юридично значущих дій суду, інших учасників судового процесу у відповідних процесуально-документальних формах з метою забезпечення їх вірогідності з точки зору об`єктивності засобів фіксації судового процесу та визначення процесуальних наслідків цих дій під час розгляду справи по суті на різних стадіях судового процесу.
Отже, судом першої інстанції допущено суттєві розбіжності прийнятого рішення по справі стосовно ОСОБА_1 на технічному записі судового засідання та у рішенні суду постановленому Іменем України, вказане порушує принципи судочинства та на думку апеляційного суду є істотним порушенням, що тягне за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , апеляційним судом досліджені письмові матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 994807 від 27 червня 2025 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із записом про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду; рапорт працівника поліції про зафіксоване правопорушення; відеозапис з боді-камер поліцейських.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто в даному випадку доведенню підлягає факт керування транспортним засобом, факт виявлення у водія ознак сп`яніння, що слугує підставою для вимоги в проходженні відповідного огляд на стан сп`яніння. 
Доводи сторони захисту про відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з відеозапису боді-камери поліцейського, який є належним та допустимим доказом, автомобіль патрульної поліції слідує за електросамокатом, який знаходиться в стан руху, на якому перебуває чоловік, в момент коли автомобіль наздогнав електросамокат, поліцейський висунув вимогу про зупинку, тоді ОСОБА_1 зупинився. 
Твердження ОСОБА_1 , що він електросамокат пересував, а не рухався на ньому, повністю спростовуються відеозаписом, яким поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 стояв на електросамокаті, який рухався з відповідною швидкістю – тобто керував ним. 
Посилання захисника на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 року не може мати приюдиційний характер, оскільки судом в даному випадку перевіряються виключно ті обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та досліджуються докази, які є додатком до протоколу саме в даній справі.
Разом з цим, згідно з ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, вимозі поліцейського до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння, обов`язково передує виявлення у водія ознак сп`яніння та весь перебіг подій проведення огляду фіксується технічними засобами, зокрема факт виявлення ознак сп`яніння, факт проходження огляду на стан сп`яніння або відмови від його проходження. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота.
Разом з цим, наданий поліцейськими відеозапис містить один файл, на якому зафіксовано рух автомобіля патрульної поліції, який під`їжджає до ОСОБА_1 із вимогою зупинки. В подальшому поліцейський одразу зазначив, що у ОСОБА_1 виявлені знаки сп`яніння тому йому необхідно пройти відповідний огляд, від якого останній відмовився. 
Апеляційний суд наголошує, що матеріали справи, зокрема відеозапис поліцейських, взагалі не містить фіксації виявлення та оголошення ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Отже не можливо встановити за якими критеріями поліцейський одразу після зупинки наголосив про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, без попереднього спілкування або інших ознак. 
Встановлення ознак сп`яніння є суб`єктивним судженням поліцейського та не потребує проведення окремого огляду та надання доказів існування ознак сп`яніння. Поліцейський за своїм внутрішнім переконанням під час спілкуванням із водієм може вбачати ознаки сп`яніння, що є безумовною підставою для вимоги в проходженні відповідного огляду. Виявлення та оголошення ознак сп`яніння, не є твердженням про стан сп`яніння водія, а вказує на необхідність в проходженні огляду, задля спростування або доведення перебування в стані сп`яніння. Отже, оголошення поліцейським, які саме ним виявлені знаки є обов`язковим. 
З огляду на викладене, жодних даних, тобто підстав для вимоги поліцейського у проходженні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. 
На думку апеляційного суду, в протоколі про адміністративне правопорушення формально зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки жодна з них поліцейським не виявлена та не наголошена ОСОБА_1 , як підстава для пропонування пройти огляд на стан сп`яніння. 
Наведені обставини вказують на грубе порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та відсутність правових підстав для висування вимоги у проходження огляду на стан сп`яніння. 
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже, апеляційним судом встановлено порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
За наведених вище обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням інспектором поліції порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.
За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника адвоката Шаповалова О.Г., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – задовольнити.
Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року стосовно  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА