ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2777/25  Номер провадження 33/814/94/26	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника Пінчука М.А.,
перекладача Чумакової Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пінчука М.А. на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 травня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин Республіки Вірменія, з вищою освітою, одружений, непрацюючий, маючий неповнолітню дитину, 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 24 квітня 2025 року о 12 год. 25 хв. керував автомобілем ВАЗ 210994-20, днз НОМЕР_1 , по вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова, 42, в м. Кременчук Полтавської області з ознаками наркотичного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник Пінчук М.А. просить скасувати постанову судді місцевого суду, а провадження у справі закрити.
Вважає, що порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки дії поліцейських були направлені на складання протоколу, а не на забезпечення проведення огляду в межах, визначених ст.266 КпАП України.
Наголошує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння, відповідальність за відмову від проходження такого огляду, відомості про те, до якого саме медичного закладу він направляється та його місцезнаходження.
Стверджує, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд, лише не бажав залишати свій автомобіль з речами.
Вказує, що в матеріалах справи міститься письмове направлення на огляд, проте на відеозапису не зафіксовано його складання та ознайомлення з ним ОСОБА_1 . 
Зауважує, що ОСОБА_1 є громадянином Вірменії та погано володіє українською мовою, проте працівники поліції не роз`яснили йому право на захист.
Наголошує, що копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1 , а знаходиться в матеріалах справи.
Зазначає, що в копії протоколу здійснено виправлення, які змінюють його зміст (дата, час та місце складання).
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення у місцевому суді.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою при розгляді справи, користуватися юридичною допомогою адвоката, а також послугами перекладача забезпечено апеляційним судом.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин підтверджуються належними і допустимими доказами, дослідженими судом.
Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №310454 від 24 квітня 2025 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.
Доводи захисника про відсутність підстав стверджувати, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння є неприйнятними.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, водій ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, а тому, виконуючи наведені вимоги Правил дорожнього руху України, зобов`язаний пройти на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.
З наявного в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапису видно, що пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським зроблена у відповідності з вимогами ч.2 ст.266КпАП України із застосуванням технічних засобів відеозапису.
Всупереч доводам апеляційної скарги, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський назвав виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців, неприродна блідість, сповільнена жвавість мови та запропонував пройти огляд у встановленому Законом порядку.
Проте ОСОБА_1 хоча і стверджував, що не заперечує проти проведення огляду, наполягав на тому, що має бажання проїхати до медичного закладу на власному автомобілі. 
Разом з тим, відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
У зв`язку з наведеним, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до найближчого медичного закладу для проведення відповідного огляду саме на службовому автомобілі. 
Проте згода ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я лише «під умовою», без наявності для того законодавчих підстав, правильно була розцінена працівниками поліції, як порушення водієм вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
З відеозапису видно, що поліцейські, не зважаючи на висловлену ними пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладу, не дочекавшись упродовж розумного часу від ОСОБА_1 дій, спрямованих на проходження такого огляду, обґрунтовано констатували його ухилення від огляду на стан наркотичного сп`яніння та склали відповідний протокол.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було введено в оману та не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду є непереконливими. 
Аналіз положень статті 130 КпАП України та пунктів 2.5, 2.9 Правил дорожнього руху України свідчить про те, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд у встановленому порядку з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху). Крім того, водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.9а Правил дорожнього руху).
Стаття 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а й за відмову водія від проходження відповідного огляду. Водночас законодавство України не передбачає примусового огляду на стан сп`яніння у цій категорії справ, залишаючи за водієм можливість самостійно розпоряджатися своїми правами.
Зі змісту долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису видно, що працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 як підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, так і наслідки відмови від його проходження, а також права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не володіє українською мовою в обсязі, що є необхідним для достатнього розуміння ним суті адміністративного правопорушення, спростовуються даними відеозапису, за змістом якого видно, що ОСОБА_1 повністю розуміє поліцейських, які спілкувались з ним українською мовою, відповідає на їх запитання та надає пояснення. Будь-яких непорозумінь у спілкуванні між ОСОБА_1 та поліцейськими не встановлено. 
Більше того, порушник під час спілкування з працівниками поліції не повідомляв, що будь-яке з висловлених тверджень є для нього незрозумілим.
Доводи захисника про невручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення є неприйнятними, оскільки з відеозапису видно, що після складання протоколу ОСОБА_1 проігнорував пропозицію працівників поліції отримати його копію, про що зроблено відповідні записи.
Твердження захисника про відсутність на відеозапису процедури складання направлення на проведення огляду на стан сп`яніння не спростовують винуватість ОСОБА_1 , оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України. Тому і в цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Відповідно до ч.3 ст.256 КпАП України ОСОБА_1 мав можливість висловити свої зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, однак жодної незгоди не висловив.
Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Пінчука Максима Анатолійовича - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.