ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/17783/24 пров. № А/857/41737/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Обрізка І.М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року, ухвалене суддею Кузаном Р.І. у м.Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 380/17783/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про протиправним і скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2024 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.05.2024 №263040013254; зобов`язати призначити пенсію за віком відповідно до Списку 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати первісного звернення за призначенням пенсії, а саме з 18.12.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), прийняте Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області від 07.05.2024 №263040013254;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул .Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) зарахувати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 19.12.1989 по 25.04.1990; з 03.05.1990 по 30.11.1990; з 06.05.1991 по 16.03.1992; з 30.03.1992 по 22.05.1992; з 01.07.1992 по 29.07.1992; з 06.12.1994 по 18.02.2002; з 19.03.2002 по 29.04.2002; з 11.11.2002 по 21.05.2003; з 21.07.2003 по 30.09.2004; з 29.11.2004 по 07.12.2004; з 16.12.2004 по 10.03.2006; з 27.03.2006 по 31.07.2012; з 01.08.2012 по 31.12.2013; з 02.01.2014 по 27.02.2015; з 01.03.2015 по 18.07.2016 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.12.2023 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що спірний пільговий стаж роботи позивача із шкідливими і важкими умовами праці підтверджується записами в його трудовій книжці про роботу, достовірність та порядок оформлення якої відповідачем під сумнів не ставиться.
Відтак, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.05.2024 №263040013254 про відмову позивачу в призначенні пенсії.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд виходив з того, що відповідач заперечував право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах через неврахування певного періоду роботи до пільгового стажу і суд визнав вказані дії відповідача, які відображені у формі рішення,протиправними. У той же час, законність інших дій відповідача під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу не було предметом судового розгляду. За наведених обставин, суд вказав, що не може перебирати на себе повноваження пенсійного органу, та встановлювати сукупний стаж державної служби позивача якщо спір стосується тільки певного періоду його роботи. Суд виснував, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Списку 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати первісного звернення за призначенням пенсії - з 18.12.2023 є передчасною, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. Відтак, згідно висновків суду, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.12.2023 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Згідно доводів скаржника, оскаржуваним рішенням пенсійного органу правомірно відмовлено у призначенні пенсії позивачу на заявлених умовах, оскільки за спірні періоди, що містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а саме: з 19.12.1989 по 25.04.1990; з 03.05.1990 по 30.11.1990; з 06.05.1991 по 16.03.1992; з 30.03.1992 по 22.05.1992; з 01.07.1992 по 29.07.1992; з 06.12.1994 по 18.02.2002; з 19.03.2002 по 29.04.2002; з 11.11.2002 по 21.05.2003; з 21.07.2003 по 30.09.2004; з 29.11.2004 по 07.12.2004; з 16.12.2004 по 10.03.2006; з 27.03.2006 по 31.07.2012; з 01.08.2012 по 31.12.2013; з 02.01.2014 по 27.02.2015; з 01.03.2015 по 18.07.2016, відсутні довідки про пільговий характер роботи та накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1968 р.н., є громадянином України, що підтверджується копією паспорта, долученою до матеріалів справи.
18.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ у м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням ПФУ у Львівській області та прийнято рішення від 20.12.2023 №263040013254, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право на будь-який інший вид пенсії у матеріалах ЕПС.
Не погодившись із позицією та рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/1143/24 від 04.04.2024 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.12.2023 №263040013254 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
19.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом №17944-19546/М-53/8-1300/24 за наслідками розгляду поданого звернення позивачем від 09.07.2024 щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 у справі № 380/1143/24 повідомило його, що відповідачем повторно розглянуто заяву від 18.12.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Відповідачем прийнято рішення № 263040013254 від 07.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Підставою для відмови зазначено неподання підтверджуючих документів щодо наявності пільгового стажу. В рішенні зазначено, що вік позивача на момент звернення із заявою становив 55 років 04 місяці 25 днів. Страховий стаж - 31 рік 06 місяців 12 днів. Водночас пільговий стаж не підтверджений, деякі періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 не були зараховані до пільгового стажу через відсутність необхідних документів - довідок про пільговий характер роботи та наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Зі змісту рішення слідує, що до пільгового стажу не зараховано, зокрема, такі періоди: з 19.12.1989 по 25.04.1990, з 03.05.1990 по 30.11.1990, з 06.05.1991 по 16.03.1992, з 30.03.1992 по 22.05.1992, з 01.07.1992 по 29.07.1992, з 06.12.1994 по 18.02.2002, з 19.03.2002 по 29.04.2002, з 11.11.2002 по 21.05.2003, з 21.07.2003 по 30.09.2004, з 29.11.2004 по 07.12.2004, з 16.12.2004 по 10.03.2006, з 27.03.2006 по 31.07.2012, з 01.08.2012 по 31.12.2013, з 02.01.2014 по 27.02.2015, з 01.03.2015 по 18.07.2016.
Рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах від 07.05.2024 №263040013254 обґрунтоване відсутністю довідок про пільговий характер роботи та наказів про атестацію робочих місць.
Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на належне пенсійне забезпечення.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Згідно з ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
В розумінні частини першої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини другої цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1, пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. До заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
В розглядуваних правовідносинах єдиною підставою для відмови позивачу в при значенні пенсії на пільгових умовах слугувала відсутність передбаченого законом пільгового стажу (не підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2 довідками про пільгових характер роботи та наказами про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці).
Суд апеляційної інстанції ретельно дослідив подані сторонами докази та встановив, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач працював на посадах газозварника, електрозварника ручного зварювання, газоелектрозварника та газорізчика у такі періоди:
з 19.12.1989 по 25.04.1990 - у спеціалізованому підприємстві “Укрспеценерго” (записи №6-7) на посаді газозварника;
з 03.05.1990 по 30.11.1990 - у Київському спец. РНУ (записи №8-) на посаді електрозварника ручного зварювання;
з 06.05.1991 по 16.03.1992 - у будівельно-виробничому кооперативі “Агростройсервіс” (записи №12-13) на посаді газоелектрозварника;
з 30.03.1992 по 22.05.1992 - в оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті Жовтневого району м. Києва (записи №14-15) на посаді електрозварника;
з 01.07.1992 по 29.07.1992 - у кооперативі “Комплекс” (записи №16-17) на посаді газорізчика;
з 06.12.1994 по 18.02.2002 - у тресті “Київшляхбуд-2” Києво-Святошинського ШБУ №3 (записи №20-22) на посадах електрозварника та газоелектрозварника;
з 19.03.2002 по 29.04.2002 - у Київському спеціалізованому управлінні №31 “Проммонтаж” ВАТ “Промтехмонтаж-2” (записи №23-24) на посаді електрозварника;
з 11.11.2002 по 21.05.2003 - у КП по утриманню житлового господарства Солом`янської державної адміністрації м. Києва (записи №25-26) на посаді електрозварювальника;
з 21.07.2003 по 30.09.2004 - у КП по утриманню житлового господарства Солом`янської державної адміністрації м. Києва, ДЕЖ-907 (записи №27-28) на посадах електрозварювальника та газоелектрозварювальника;
з 29.11.2004 по 07.12.2004 - у ЗАТ “Київський готель ‘Мир’” (записи №30-31) на посаді газозварювальника;
з 16.12.2004 по 10.03.2006 - у КП по утриманню житлового господарства Солом`янської державної адміністрації м. Києва, ДЕЖ-907 (записи №32-33) на посаді електрозварювальника;
з 27.03.2006 по 31.07.2012 - у КПУЖГ Святошинського району м. Києва (записи №34-39) на посаді електрогазозварювальника;
з 01.08.2012 по 31.12.2013 - у ТОВ “Святошинжитлосвіт”, м. Київ (записи №40-41) на посаді електрогазозварника;
з 02.01.2014 по 27.02.2015 - у КП “Ремонтно-експлуатаційна організація-6” Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (записи №42-43) на посаді електрозварника;
з 01.03.2015 по 18.07.2016 - у КП “Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва” (записи №44-45) на посаді електрогазозварника.
Таким чином стаж роботи позивача на посадах газозварника, електрозварника ручного зварювання, газоелектрозварника, газорізчика становить 22 роки 6 місяців 16 днів.
З долученого позивачем до матеріалів справи посвідчення зварника № 371-КВ34 суд встановив, що позивач пройшов атестацію в Українському атестаційному комітеті зварників відповідно до Правил атестації зварників, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України від 19.04.1996 № 61.
Крім цього, позивач має посвідчення № 01-21-06 про результати перевірки знань з охорони праці, як електрогазозварник, видане Святошинською РДУ, КПУЖГ м. Києва, а також свідоцтво про присвоєння йому 4 розряду за професією електрогазозварника від 26 грудня 2003 року.
До пільгового стажу не зараховано, зокрема, такі періоди: з 19.12.1989 по 25.04.1990, з 03.05.1990 по 30.11.1990, з 06.05.1991 по 16.03.1992, з 30.03.1992 по 22.05.1992, з 01.07.1992 по 29.07.1992, з 06.12.1994 по 18.02.2002, з 19.03.2002 по 29.04.2002, з 11.11.2002 по 21.05.2003, з 21.07.2003 по 30.09.2004, з 29.11.2004 по 07.12.2004, з 16.12.2004 по 10.03.2006, з 27.03.2006 по 31.07.2012, з 01.08.2012 по 31.12.2013, з 02.01.2014 по 27.02.2015, з 01.03.2015 по 18.07.2016.
Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені: постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (застосовуються з 1 січня 1992 року); постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (застосовуються з 11 березня 1994 року); постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (застосовуються з 16 січня 2003 року); постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (застосовуються з 03 серпня 2016 року).
Пунктом 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N1451/11731) встановлено, що: «При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
У постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 відт 22.08.1956 Список №2 Розділ ХХХІІ «Загальні професії», включає професії: газозварники і їх підручні і електрозварники і їх підручні.
Постанова Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 Список №2 ХХХІІІ «Загальні професії», є: 23200000-11620 газозварники, 23200000-19756 Електрогазозварювальники, зайняті на різанні та ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, 23200000-19905 Електрозварювальники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, 23200000-19906 Електрозварювальники ручного зварювання.
Постанова КМУ №162 від 11.03.1994 Список №2 ХХХІІІ «Загальні професії», є: 23200000-11620 Газозварники, 23200000-19756 Електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, 23200000-19905 Електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, 23200000-19906 Електрозварники ручного зварювання.
Постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 Список №2 ХХХІІІ «Загальні професії», є: 33 газозварники, 33 електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, 33 електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, 33 електрозварники ручного зварювання.
Постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 Список №2 ХХХІІІ «Загальні професії», є: газозварники; електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.
Як вбачається з вищенаведених постанов, «газозварники» та «електрозварники» є в усіх редакціях Списку №2. Професійна назва «газоелектрозварник» та «електрогазозварник» відсутня у названих вище розділах Списків.
Колегія суддів зазначає, що, якщо в списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію на пільгових умовах користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Водночас, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №376/1528/17.
З огляду на викладене, періоди роботи позивача з 19.12.1989 по 25.04.1990, з 03.05.1990 по 30.11.1990, з 06.05.1991 по 16.03.1992, з 30.03.1992 по 22.05.1992, з 01.07.1992 по 29.07.1992, з 06.12.1994 по 18.02.2002, з 19.03.2002 по 29.04.2002, з 11.11.2002 по 21.05.2003, з 21.07.2003 по 30.09.2004, з 29.11.2004 по 07.12.2004, з 16.12.2004 по 10.03.2006, з 27.03.2006 по 31.07.2012, з 01.08.2012 по 31.12.2013, з 02.01.2014 по 27.02.2015, з 01.03.2015 по 18.07.2016 підлягали зарахуванню до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
З огляду на встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд вважає, що прийняте пенсійним органом рішення не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст. 2 КАС України, що має наслідком його скасування як протиправного.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначення пенсії.
Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі № 240/16372/23.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 згадані періоди роботи та повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах від 18.12.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», якщо у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржене, тому апеляційному перегляду у цій частині не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року у справі № 380/17783/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк