ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 55-09-34, е-mail: inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Чернівці
15 січня 2026 року 	Справа № 926/3425/25	

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., за участю секретаря судового засідання Галак А.В., розглянувши справу
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Акціонерного товариства "Чернівціобленерго"
про стягнення коштів в сумі 5854667,02 грн

Представники:
від позивача – Юзва А.Я. – адвокат (в режимі відеоконференції)
від відповідача – Сондей Я.А.- адвокат
В С Т А Н О В И В :
І. Стислий виклад позовних вимог.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" про стягнення коштів в сумі 5854667,02 грн, з яких 775164,11 грн 3% річних, 5079502,91 грн інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2025 у справі № 926/2384/24 встановлено факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 0517-03041-ПД та правомірність нарахування відповідачу у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат по 09.09.2024 року включно, проте основний борг за спірний період було остаточно погашено 28.03.2025 року, а тому позивач нарахував за період з 10.09.2024 по 27.03.2025 року 3% річних в сумі 775164,11 грн та інфляційні втрати в сумі 5079502,91 грн. 
ІІ. Стислий виклад заперечень проти позовних вимог.
Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне: згідно ухвали Господарського суду Чернівецької області провадження у справі № 926/2384/24 відкрито станом на 23.09.2024 року та станом на день рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2025 року виконано АТ "Чернівціобленерго" в повному обсязі, в добровільному порядку. В той же час, період нарахування компенсаційних виплат, що являються предметом даного спору є здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат починаючи з 10.09.2024 року, а отже до дати подання позовної заяви до суду з предметом стягнення суми основного збору та нарахованих компенсаційних виплат до дати фактичної сплати відповідачем, відтак розрахунок компенсаційних втрат здійснений за період розгляду справи в суді. Період розгляду справи в суді не може вважатися періодом прострочення, оскільки відповідач не ухилявся від виконання встановленого зобов`язання — воно не було визнане. До моменту встановлення судом обов`язку його виконання, говорити про прострочення виконання — юридично неправомірно. Відтак період розгляду справи не може вважатися періодом прострочення. Правова позиція щодо цього підтверджується, зокрема, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі № 686/18216/19: "Нарахування компенсаційних втрат можливе лише з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання, а не з моменту звернення з позовом чи розгляду справи в суді." Аналогічно, Касаційний господарський суд у постанові від 15.06.2022 року у справі № 910/9904/21 зазначив: "Сам факт судового спору виключає можливість нарахування компенсаційних втрат до моменту встановлення порушення судовим рішенням."
Позивачем не надано жодного доказу, який б свідчив про те, що відповідач своїми діями та/або бездіяльністю спричинив затягування розгляду справи № 926/3269/23 або ж ухилявся від виконання рішення.
АТ "Чернівціобленерго" належним чином виконано вимоги ст. 18 ГПК України, а тому позиція позивача щодо правомірності заявлених вимог спростовується рядом доказів, до того ж, застосування в даному випадку ст. 625 ЦК України, прямо суперечить ч.2 ст. 18 ГПК України, яку було проігноровано позивачем, адже вказаною нормою визначено, що саме невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Утворенню заборгованості за договором послугувала саме протиправна бездіяльність Регулятора, що полягає в не встановленні економічно обґрунтованих тарифів на послугу з розподілу АТ "Чернівціобленерго" впродовж 2024 року.
III. Стислий виклад відповіді на відзив.
У свій відповіді на відзив позивач зазначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому 28.03.2025 (дата остаточного погашення заборгованості за договором, що була предметом спору у справі № 926/2384/24) і є датою, коли зобов`язання відповідача припинилося. Факт прострочення відповідачем грошових зобов`язань за договором, встановлений рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2025 у справі № 926/2384/24 та не підлягає повторній оцінці та перегляду судом у даній справі. Враховуючи зазначене вище, посилання відповідача у відзиві на обставини недостатності фінансування Відповідача не є обставинами, які можуть повторно розглядатися у даній справі, оскільки таким обставинам вже було надано правову оцінку судом у справі № 926/2384/24.
IV. Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.10.2025 року позовну заяву вх. № 3425 передано на розгляд судді Швецю М.В.
Ухвалою суду від 13.10.2025 року постановлено відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 30.10.2025 року о 12:00 год.
16.10.2025 року через систему "Електронний суд" від представника позивача Юзви А.Я. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 3502) в якому просить провести судове засідання по справі № 926/3425/25, що призначено на 30.10.2025 року о 12:00 год., та всі наступні судові засіданні по даній справі в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 21.10.2025 року постановлено проводити судові засідання по справі № 926/3425/25 (в т.ч. судове засідання призначене на 30.10.2025 року) у режимі відеоконференції з представником позивача Юзвою А.Я. 
27.10.2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позов вх. № 4394 з доказами надсилання у Електронний кабінет позивача.
30.10.2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи вх. № 3666 обґрунтоване перебуванням представника у щорічній відпустці.
Ухвалою суду від 30.10.2025 року постановлено розгляд справи в підготовчому засіданні відкласти на 13.11.2025 року о 12:00 год.
03.11.2025 року через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив вх. № 4500.
В судовому засіданні 13.11.2025 року оголошено перерву до 27.11.2025 року о 14:00 год.
Ухвалою суду від 27.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.12.2025 року о 12:00 год.
15.12.2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання вх. № 4288 згідно якої просить відкласти розгляд справи призначений на 16.12.2025 року на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.
Ухвалою суду від 16.12.2025 року розгляд справ по суті відкладено на 15.01.2026 року о 12:00 год.
В судовому засіданні 15.01.2026 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити, представниця відповідача проти позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві, а також просила зменшити нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати.
V. Фактичні обставини справи встановлені судом.
01.01.2024 між ПАТ НЕК "Укренерго" (далі – ОСП) та Акціонерним товариством "Чернівціобленерго" укладений договір № 0517-03041-ПД (далі – Договір), відповідно до пункту 1.1 якого цей Договір є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. користувачам системи передачі. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору.
Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Договору цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі – Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору.
Пунктом 3.1. Договору визначено, що ціна цього Договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.
Відповідно до пункту 3.2. Договору, оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої нею методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
За змістом п. 3.3. Договору обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.
Пунктом 3.4 Договору передбачено, що планова та/або фактична вартість Послуги визначається як добуток діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Відповідно до пункту 3.5 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:
1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Згідно з пунктом 3.6. Договору плановий обсяг Послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі – АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.
Пунктом 3.7. Договору передбачено, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.
Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).
Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта надання Послуги та/або акта коригування до актів надання Послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
Згідно з пунктом 3.8. Договору Користувач здійснює підписання актів надання Послуги та актів коригування до актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем. 
У разі виникнення розбіжностей за отриманим від OCП за попередній розрахунковий період актом надання Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті надання Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення OCП (АКО) та ППKO повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає OCП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання Послуги, то вважаться, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
У разі підтвердження розбіжностей ППKO Користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюються в терміни та відповідно до вимог додатка 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування.
В пункті 3.9. Договору сторони узгодили, що за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату пені та штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача. У разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг за цим Договором, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів).
Відповідно до пункту 11.3. Договору акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, рахунки, будь-які повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією Стороною іншій за допомогою Сервісу, електронною поштою, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі.
Водночас, згідно з пунктами 11.5-11.6. Договору будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документу).
Рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими Стороною:
у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, яка підписується його уповноваженим представником;
у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.
Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Відповідно до положень пунктів 11.7.-11.9. Договору для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватися правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені. При підписанні документів електронним підписом використовується сертифікат, виданий кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, у порядку, встановленому законодавством. Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, вважаються такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою).
Згідно з пунктом 4.3.2 Договору ОСП має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу. Відповідне право кореспондується із установленим в п. 4.2.1 Договору обов`язком Користувача своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором.
Згідно з приписами пункту 7.8. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
В пунктах 12.1 – 12.3 Договору визначено, що усі суперечки та розбіжності, що виникають з цього Договору або у зв`язку з ним, у тому числі що стосуються його укладення, дії, виконання, змін, доповнень, припинення, сторони вирішують шляхом переговорів, якщо інше не передбачено цим Договором. Наявність спору, що виникає у зв`язку з цим Договором, не звільняє сторони від виконання їх зобов`язань відповідно до умов цього Договору. Спірні питання між користувачем та ОСП розглядаються в межах наданих законодавством повноважень Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики та судом.
Відповідно до пункту 13.1 цей Договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення.
На виконання умов Договору, протягом січня - липня 2024 року позивач надав, а відповідач отримав послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем станом на 09.09.2024 прострочив. Послугу за січень – лютий та частину березня 2024 оплатив з простроченням, а за частину березня та квітень-липень 2024 року взагалі не оплатив, внаслідок чого у відповідача за вказаний період станом на 09.09.2024 існував прострочений основний борг за Договором на суму 58457880,64 грн.
Позивач звертався до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення заборгованості за договором з яких 58457880,64 грн основного боргу, 657521,75 грн 3% річних та 699 847,84 грн інфляційних втрат. 
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 23.09.2024 відкрито провадження у справі № 926/2384/24. 
Після відкриття провадження у справі № 926/2384/24 було частково погашено основний борг відповідача за Договором. При цьому, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2025 у справі № 926/2384/24 підтверджено факт наявності 58457880,64 грн основного боргу станом на 09.09.2024, а відтак задоволено позовні вимоги в частині нарахованих позивачем на вказану суму основного боргу по 09.09.2024 включно 657521,75 грн 3% річних та 699847,84 грн інфляційних втрат. 
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2025 у справі № 926/2384/24 встановлено факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором та правомірність нарахування відповідачу у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, які були нараховані в межах зазначеної справи. 
В подальшому відповідачем погашено основний борг за спірний період у справі № 926/2384/24 у повному обсязі, остаточне погашення основного боргу відбулося 28.03.2025 року.
01.04.2025 Постановою Західного апеляційного суду зазначене рішення залишено без змін та набрало законної сили. 
Погашення основного боргу у справі № 926/2384/24 в сумі 58457880,64 грн після 09.09.2025 року відбувалося наступним чином:
- Актом коригування № ДУА_К-0002861 від 21.10.2024 до Акту надання Послуги № ДУА-0008548 від 31.07.2024 зменшено заборгованість на суму 22914,01 грн, прострочення становить з 10.09.2024 по 20.10.2024;
- платіжною інструкцією № 2582 від 31.10.2024 погашено заборгованість в сумі 11877 329,76 грн, прострочення становить з 10.09.2024 по 30.10.2024;
- платіжною інструкцією № 4767 від 28.02.2025 погашено заборгованість в сумі 13784 837,64 грн, прострочення становить з 10.09.2024 по 27.02.2025;
- Актом коригування № ДУА_К-0003578 від 14.03.2025 до Акту надання Послуги № ДУА-0008548 від 31.07.2024 року зменшено заборгованість на суму 458,89 грн, прострочення становить з 10.09.2024 по 13.03.2025;
- платіжними інструкціями № 5262, № 5263, № 5264 від 18.03.2025 погашено заборгованість в загальній сумі 1500000 грн, прострочення становить з 10.09.2024 по 17.03.2025;
- платіжною інструкцією № 5436 від 26.03.2025 погашено заборгованість в сумі 11737 957,69 грн, прострочення становить з 10.09.2024 по 25.03.2025;
- платіжною інструкцією № 5487 від 28.03.2025 остаточно погашено основну заборгованість в сумі 19534382,65 грн (решту коштів в сумі 1500458,89 грн зараховану в оплату боргу серпня 2024 року), прострочення становить з 10.09.2024 по 27.03.2025.
Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки у позові про стягнення заборгованості у справі № 926/2384/24 позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних в наслідок прострочення оплати 58457880,64 грн основного боргу по 09.09.2024 включно, а основний борг за спірний період був остаточно погашено 28.03.2025 року, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України скористався своїм правом щодо нарахування 3% річних та інфляційних за період з 10.09.2024 по 27.03.2025 за порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором в загальній сумі 5854667,02 грн, з яких 775164,11 грн 3% річних та 5079502,91 грн інфляційних втрат.
VІ. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 
Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно положень ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому 28.03.2025 (дата остаточного погашення заборгованості за договором, що була предметом спору у справі № 926/2384/24) і є датою, коли зобов`язання відповідача припинилося.
Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
До того ж у силу вимог частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
При цьому суд зазначає, що відповідач посилається на постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 686/18216/19 та Касаційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №910/9904/21, які відсутні у Єдиному державному реєстрі судових рішень за такими реквізитами.
Враховуючи вищевикладене позивачем правомірно нараховано за період з 10.09.2024 по 27.03.2025 за порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором кошти в сумі 5854667,02 грн, з яких 775164,11 грн 3% річних, 5079502,91 грн інфляційні втрати, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також, наведена відповідачем судова практика щодо зменшення розміру відсотків річних (справа № 902/417/18) не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки в зазначеній справі суд виходив з інших фактичних обставин при зменшенні розміру відсотків річних, зокрема, у спірних правовідносинах розмір відсотків річних встановлювався договором та становив 40% та 96%, а в даній справі розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3%) та є мінімальними гарантіями позивача захистити свої майнові інтереси.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 щодо зменшення визначених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат, зазначила наступні правові висновки: 
«116. При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. 
117. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. 
118. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом. 
119. З урахуванням наведеного доводи позивача про те, що суд не може зменшити визначений Цивільним кодексом України мінімальний розмір трьох процентів річних, є обґрунтованими. 
120. У касаційній скарзі КП «ЛПЕ» зауважує, що суд за певних обставин може зменшити розмір не лише неустойки, штрафу та процентів річних, а й розмір інфляційних втрат, що є підставою для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). 
121. З приводу наведених доводів відповідача Велика Палата Верховного Суду зазначає таке. 
122. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). 
123. Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати. 
124. Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг. 
125. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат. 
126. Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22. 
127. З огляду на наведене доводи відповідача про те, що суд за певних обставин може зменшити розмір інфляційних втрат, є необґрунтованими.»
Враховуючи наведене вище, аргумент відповідача щодо зменшення нарахованих на підставі з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат суперечить актуальній правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 та сталій судовій практиці стосовно відсутності у суду права зменшення встановлених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат.
Факт прострочення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, встановлений рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2025 у справі № 926/2384/24, має приюдиційний характер в силу ст. 75 ГПК України та не підлягає повторній оцінці та перегляду судом у даній справі. Таким чином, посилання відповідача у відзиві на обставини недостатності фінансування відповідача не є обставинами, які можуть повторно розглядатися у даній справі, оскільки таким обставинам вже було надано правову оцінку судом у справі № 926/2384/24.
Суд додатково звертає увагу сторін на те, що оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України", Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідним, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
VІ. Розподіл судових витрат.
Судовий збір за приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову покладається на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" (58000, м. Чернівці, вул. Прутська, 23 А; код 00130760) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; код 00100227) кошти в сумі 5854667,02 грн (у т.ч.: 3% річних в сумі 775164,11 грн, інфляційні втрати в сумі 5079502,91 грн) та відшкодування судового збору в сумі 70256 грн. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19.01.2026 року.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя Микола ШВЕЦЬ