ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року
м. Київ
справа № 761/7796/22
провадження № 51 - 718 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції:
потерпілого ОСОБА_6 ,
його представника адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021100100004180
від 29 жовтня 2021 року, щодо
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Яргара Леовського району Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше
не судимого,
за ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року
 ОСОБА_8 засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_10 задоволено, стягнуто
на їх користь з ОСОБА_8 відповідно 1 000 000 грн та 2 000 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Прийнято рішення щодо речових доказів, процесуальних витрат і заходів забезпечення кримінального провадження.
Вироком суду  ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
29 жовтня 2021 року близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_8 в кімнаті АДРЕСА_3 на ґрунті неприязних відносин,
що виникли раптово, діючи з умислом на вбивство з особливою жорстокістю, наніс ОСОБА_11 60 ударів ножем по різним частинам тіла, в тому числі в життєво важливі органи, спричинивши тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 помер.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката
ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року щодо
ОСОБА_8 - без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення
і його особі внаслідок суворості, просить скасувати зазначені судові рішення
та закрити кримінальне провадження, або ж розглянути питання щодо перекваліфікації його дій на ст. 115 ч. 1 КК України, щоб він мав можливість вступити до лав Збройних Сил України для захисту Вітчизни.
Зазначає, що він обмовив себе, захищався від дій ОСОБА_11 і не вбивав його, який вчинив самогубство, однак суд першої інстанції не врахував цього, порушив презумпцію невинуватості, а апеляційний суд не звернув увагу на це порушення,
не викликав потерпілу для перехресного допиту, не перевірив та не надав вичерпні відповіді на доводи його апеляційної скарги.
У запереченнях на касаційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення через необґрунтованість наведених засудженим доводів.
Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджений у судовому засіданні підтримали касаційну скаргу, вважали
її обґрунтованою та просили задовольнити.
У судовому засіданні прокурор, потерпілий та його представник вважали касаційну скаргу необґрунтованою та просили залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу,
та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Також, виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає
в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Згідно зі ст. 242 ч. 2 п. 3 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного
за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Лише у разі наявності у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обґрунтованих сумнівів у тому, що особа здатна або не здатна повною мірою реалізувати свої права (у силу характеру захворювання, поведінки під час кримінального провадження, наданих нею показань), та за необхідності використання спеціальних знань має бути залучено експерта.
За змістом ст. 332 ч. 1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. При цьому згідно зі ст. 332 ч. 2 п. 2
КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до вимог ст. 509 ч. 2 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
У цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування на підставіпостанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві від 02 листопада
2021 року було призначено комплексну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 04 листопада 2021 року № 618, зробленого трьома експертами, ОСОБА_8 свої анамнестичні відомості
та обставини розслідуваної події викладає хворобливим чином (по типу систематизованих маячних ідей параноїдального характеру), через що потребує проведення йому стаціонарної судової-психіатричної експертизи в умовах КМЦСПЕ (т. 3, а.к.п. 24, 25).
З огляду на зазначене, 17 листопада 2021 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням про призначення та направлення на стаціонарну судово психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_8 , яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва
від 18 листопада 2021 року було задоволено (т. 3, а.к.п. 26-30), однак зазначена експертиза не була проведена через невизначеність фінансування КМЦСПЕ
в 2022 році (т. 3, а.к.п. 43).
У подальшому слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 постановою від 14 січня 2022 року призначив амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу для вирішення питання щодо психічного стану
ОСОБА_8 , доручивши її проведення експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (т. 3, а.к.п. 45-47).
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 27 січня 2022 року № 20, зробленого двома експертами, встановлено, що психічний стан ОСОБА_8 
на період кримінального правопорушення викликає сумніви в його психічному здоров`ї, у зв`язку із чим він потребує тривалого динамічного спостереження
в умовах психіатричного стаціонару для проведення диференційної діагностики між ендогенним психічним розладом та симуляцією, тобто потребує проведення відносно нього стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (т. 3, а.к.п. 49-51).
Однак, незважаючи на наведені вище висновки експертів щодо сумнівів
у психічному здоров`ї ОСОБА_8 та рекомендації провести йому стаціонарну судову-психіатричну експертизу (стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу), проведення такої під час досудового розслідування
не було забезпечено (т. 3, а.к.п. 52, 53).
Суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження на вказані вимоги закону та обставини у цьому провадженні не звернув увагу і відповідного рішення не прийняв. 
Тобто, місцевий суд при наявності відомостей, що можуть викликати сумніви щодо осудності чи обмеженої осудності ОСОБА_8 , не врахував відсутність у матеріалах кримінального провадження висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо його психічного стану, про необхідність якої вказано у зазначених вище висновках судово-психіатричного експерта від 04 листопада 2021 року № 618 та від 27 січня 2022 року № 20 і проведення якої у такому випадку відповідно до вимог ст. 242 ч. 2 п. 3 КПК України є обов`язковою.
На вказане порушення не звернув увагу апеляційний суд та не усунув його в процесі перегляду вироку місцевого суду в порядку апеляційної процедури.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить
під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності
з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення. При цьому, оскільки допущені порушення можуть бути усунуті під час нового розгляду судом апеляційної інстанції, колегія не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
У зв`язку з тим, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню за наведених підстав із призначенням нового розгляду у цьому суді, то наразі
не вбачається підстав для перевірки в касаційній інстанції доводів касаційної скарги засудженого в іншій частині, оскільки оцінку судовим рішенням із указаних підстав можливо надати лише після усунення зазначених істотних порушень норм
КПК України та встановлення психічного стану ОСОБА_8 .
При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, забезпечити проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_8 , в залежності від встановленого ретельно перевірити доводи його апеляційної скарги, в тому числі й зазначені ним
в касаційній скарзі, щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявності чи відсутності в його діях складу інших кримінальних правопорушень відповідно до зазначених ним у скаргах версій, зокрема і стану необхідної оборони та нібито вчинення ОСОБА_11 самогубства, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Враховуючи вимоги ст. 433 ч. 3 КПК України та беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення у контексті даного кримінального провадження і не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_8 , враховуючи наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України,
з метою попередження ризику його переховування від суду, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
на строк 60 днів.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3