Дата документу 19.01.2026
Справа № 334/9389/25
Провадження № 2/334/642/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Козлової Н.Ю.,
при секретарі Александровій А.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей які продовжують навчання,

в с т а н о в и в: 
Адвокат Серебрянников Д.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей які продовжують навчання.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним: 08 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що 08 вересня 2006 року зроблений відповідний актовий запис № 900.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 19 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, справа № 815/12424/2012. 
Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на 1 курсі Національного медичного університету імені О.О.Богомольця денної форми навчання за державним замовленням, та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається на 1 курсі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» денної форми навчання за державним замовленням.
Під час навчання діти потребують додаткових витрат, які не входять до програми державного замовлення, а саме одягу, відшкодування проживання. За період з серпня по вересень 2025 року витрати на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з боку Позивача становлять 14 855,43 грн.
Також навчання дітей потребує додаткових витрат, а саме вартість навчання, вартість підручників, ноутбуку, Інтернету, стільникового зв`язку тощо.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються на денній формі навчання та не мають змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.
Адвокат Серебрянников Д.В. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 
Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.
Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані із виникненням обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
Згідно довідки № 544 від 18.08.2025 року виданої Національним медичним університетом імені О.О.Богомольця вбачається, що ОСОБА_5 є студенткою 1 курсу 1 семестру 2025/2026 навчального року факультету підготовки лікарів для Збройних Сил України денної форми навчання. Термін навчання 4 роки, навчання здійснюється за кошти державного бюджету. 
Згідно довідки № 16-42/3111 від 05.09.2025 року виданої Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» вбачається, що ОСОБА_6 навчається на 1 курсі механіко-машинобудівного факультету. Форма навчання – денна. Навчання здійснюється за державним замовленням.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При цьому на відміну від правовідносин щодо участі батьків в утриманні неповнолітніх дітей, як у формі сплати аліментів, так і у формі сплати додаткових витрат, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, у ст. 199 цього Кодексу передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу).
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Частиною 2 ст.141СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов`язку буде неможливим.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.
У Постанові №644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.
Крім того суд зазначає, що уразі зміни матеріального становища платника аліментів, він має право на подання відповідного позову на зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК.
Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним.
Відповідачем не було надано належних доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітніх доньок, які продовжують навчання.
Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує положення статей 182, 199 СК України, а також те, що відповідач, як особа працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання доньок, які навчаються.
Таким чином, суд, встановивши, що відповідач має можливість надавати донькам матеріальну допомогу, вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітніх доньок, які продовжують навчання, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.11.2025 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях.
Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, ст. 182, 191, 199, 200, СК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей які продовжують навчання – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ними 23-х років за умови, що вони будуть продовжувати навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави - судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2026 року. 

Суддя: Козлова Н. Ю.