справа № 761/8012/25                                        головуючий у суді І інстанції Притула Н.Г.
провадження № 22-ц/824/15390/2025                 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
10 грудня 2025 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Надточий К.О.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Притули Н.Г. у м. Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»звернулося до суду з позовом, у якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 4426180 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 215 453,20 грн., яка складається з 22 499,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 128 247,72 грн. - заборгованість по відсоткам нарахованим первісним кредитором, 67 687,50 грн. - проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст капітал».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4426180 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надала позичальнику кредит у сумі 22 500,00 грн., строк кредиту 360 днів, зі сплатою процентів. ТОВ «Лінеура Україна» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 22 500,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. В подальшому між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» отримало право вимоги за кредитним договором № 4426180 від 27 лютого 2024 року. Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 17 лютого 2025 року становить 215 435,20 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2025 року у задоволені позову ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»посилається на аналогічні обставини викладені у позовній заяві.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4426180 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно з п. 1.2 договору сума кредиту складає 22 500,00 грн.
Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів.
Згідно з п. 1.4.1 та 1.4.2 договору стандартна процентна ставка становить 2,50% в день, знижена процентна ставка становить 0,38% в день.
Відповідно до п. 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01 листопада 2024 року, на картку № НОМЕР_2 від ТОВ «Лінеура Україна» було перераховано кошти в сумі 22 500,00 грн.
Надходження коштів на рахунок відповідача в сумі 22 500,00 грн. підтверджено листом АТ «Універсал Банк» від 10 квітня 2025 року.
24 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна»  був укладений договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов п. 1.1 якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна»(Клієнт) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Рішенням № 251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Вважаючи, доведеним перехід права  вимоги від ТОВ «Лінеура Україна» позивач не звернув уваги, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги від первісного кредитора до позивача.
 В якості доказів зазначених обставин позивач надав суду  копію договору факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК ««Фінтраст Україна»та Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року, який не підписано та не завірено печаткою другої сторони даного правочину. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.  
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини перша та друга статті 95 ЦПК України).
Таким чином, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Зазначена позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі  № 334/6972/17.
Фактично  наданий суду витяг не є витягом з оригінального реєстру боржників, оскільки  являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації,  наявній в реєстрі боржників, що є додатком до  договору факторингу. Іншими словами, зазначений документ є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах.
Зазначений документ, не відповідає формі реєстру боржників, що була узгоджена сторонами договору факторингу в Додатку № 1 (а.с. 58), відповідно до якого реєстр боржників підписується обома сторонами та скріплюється печатками обох сторін.
  При цьому, позивач не звернув уваги, що  поданий в такий спосіб витяг,  не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього.
У відповідності до вимог  ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України  письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана  як «Фактором» так і «Клієнтом».
Відсутність підпису «Фактора» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором «Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19),   сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. 
Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
 Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором  № 4426180 від 27 лютого 2024 року, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав до задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором на користь позивача.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав вважати наявним неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, апеляційний суд  погоджується з висновками суду першої інстанції, судом повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, вірно застосовані норми матеріального права не допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою до скасування рішення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.        
 
Головуючий                                                                      Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                   Кашперська Т.Ц.
                                                                
Яворський М.А.