ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5, тел.:(057) 702-07-99, факс: (057) 702-08-52,
гаряча лінія: (096) 068-16-02, E-mail: inbox@dn.arbitr.gov.ua, 
код ЄДРПОУ: 03499901,UA368999980313151206083020649
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

11.06.2025 Справа №905/1187/24 
Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання (помічник судді за дорученням) Григор`євій М.В., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Надра Юзівська”, м.Київ
до відповідача: Державне регіональне геологічне підприємство “Донецькгеологія”, м.Бахмут, Донецька область 
про стягнення 508 705,80грн

за участю представників сторін:
від позивача (в режимі відеоконференції поза межами суду): Клімушев Є.В., довіреність б/н від 01.01.2025, адвокат;
від відповідача (в режимі відеоконференції поза межами суду): Горбенко К.О. ордер серія АА №1541108 від 10.02.2025, адвокат;

у судовому засіданні 01.05.2025 
оголошувалась перерва до 11.06.2025
СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Надра Юзівська”, м.Київ звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного регіонального геологічного підприємства “Донецькгеологія”, м.Бахмут, Донецька область про стягнення суми основного боргу (попередньої оплати) у розмірі 272588,33грн, штрафу 0,1% за кожен день прострочення у розмірі 216544,74грн, додаткового штрафу 7% у розмірі 19081,18грн, 3% річних у розмірі 491,55грн (враховуючи остаточно заявлені вимоги).
Позов обґрунтований тим, що на виконання умов договору №10121-03/3е-21-07 від 27.10.2021 позивач перерахував відповідачу попередню оплату, проте відповідач порушив зобов`язання за договором в частині своєчасного виконання всього обсягу робіт за договором, невикористану суму авансу позивачу не повернув. У зв`язку з залишенням відповідачем без задоволення неодноразових звернень позивача надати докази виконання робіт відповідно до технічного завдання, позивач вимагає повернення частини сплаченої суми попередньої оплати та сплати штрафних санкції внаслідок порушення термінів виконання робіт, а також 3% річних за прострочення повернення суми авансу.
Під час розгляду справи позивач також звертав увагу на закінчення строку дії договору 31.12.2022, а також посилався на те, що внаслідок тривалого прострочення виконання відповідачем робіт позивач втратив інтерес до їх виконання, адже за наслідками інтенсивних бойових дій на території Юзівської ділянки надр (місцезнаходження на території двох областей Донецької і Харківської) зібрані відповідачем для дослідження станом на 24.02.2022 геологічні, гідроекологічні матеріали на теперішній час вже не є актуальними для використання товариством у виробничих процесах видобутку вуглеводнів в межах ділянки Юзівська, встановити їх відповідність дійсним даним наразі неможливо. За поясненнями позивача, метою науково-дослідних робіт за договором є видобуток вуглеводню. 
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.09.2024 порушено провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 17.10.2024.
15.10.2024 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №01/10-01 від 03.10.2024.
Ухвалою суду від 17.10.2024 відзив на позовну заяву №01/10-01 від 03.10.2024 повернутий відповідачу без розгляду; продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1187/24 на тридцять днів, відкладено підготовче судове засідання на 21.11.2024.
Під час судового засідання 17.10.2024 представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилався на неможливість виконання робіт у визначені календарним планом строки у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), пов`язаних з активними бойовими діями у м.Бахмут, вимушеною евакуацією працівників і припиненням господарської діяльності, у зв`язку з цими обставинами вважає, що строк виконання зобов`язань за договором є таким, що не настав. Крім того, стверджував, що на теперішній час підприємством виконані роботи в обсязі 65% від їх загального обсягу, що перевищує суму сплаченої позивачем попередньої оплати. 
12.11.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло доповнення та уточнення до відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву, у яких в підтвердження посилань на форс-мажорні обставини посилається на документи за переліком, які приєднує у якості додатків. За змістом пояснень, до 24.02.2022 підприємством виконані обов`язкові геологічні, гідроекологічні і екологічні графічні матеріали карт за переліком, які є інноваційними, в свою чергу надати їх замовнику після 24.02.2022 у виконавця не було можливості через форс-мажорні обставини непереборної сили, відсутність замовника в м.Києві до липня 2022 року, необхідність підписання Додаткової угоди до договору, а також у зв`язку з втратою їх робочих оригіналів на паперових носіях. Також у поясненнях відповідач відзначає, що листом від 07.07.2022 начальник забезпечення виконання робіт Володимир Черненко підтвердив перенесення за згодою сторін строк завершення робіт на 15.04.2022. 
У прохальній частині просить суд: відмовити у задоволенні позовної заяви, зобов`язати ТОВ “Надра Юзівська” підписати з ДРГП “Донецькгеологія” Додаткову угоду до Договору від 27.10.2021 №10121-03/Зе-21-07 з урахуванням форс-мажорних обставин непоборної сили виконавця-відповідача після 24 лютого 2022 року та завдань Угоди про розподіл продукції із кінцевим строком завершення усіх робіт протягом шести місяців після закінчення воєнного стану; доручити Державному бюро розслідувань України та Державному геологічному контролю Держгеонадр України провести комплексну перевірку стану виконання усіх робіт і витрат за Угодою про розподіл продукції в межах Юзівської ділянки.
Судове засідання 21.11.2024 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Макарової Ю.В. на лікарняному, а тому підготовче судове засідання ухвалою суду від 29.11.2024 призначено на 12.12.2024.
10.12.2024 через систему “Електронний суд” від представника відповідача надійшли пояснення-доповнення до відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву разом з приєднаними до них додатковими доказами. За змістом пояснень, відповідач намагався на початку березня 2022 року оформити та подати акт виконаних робіт за лютий 2022 року, який би підтверджував би не тільки відпрацювання авансу але й складання практично всіх картопобудов в авторському варіанті, однак не було можливості зв`язатися з позивачем через відсутність замовника в м.Києві.
12.12.2024 через систему “Електронний суд” від представника позивача у виконання ухвали суду від 29.11.2024 надійшли письмові пояснення від 29.11.2024. У прохальній частини пояснень просив суд стягнути з відповідача 508705,80грн, з яких: 272588,33грн - сума основного боргу, 216544,74грн – штраф 0,1% за кожен день прострочення, 19081,18грн – додатковий штраф у розмірі 7%, 491,55грн – 3% річних.
Судове засідання 12.12.2024 не відбулось, оскільки робота Господарського суду Донецької області була призупинена 12.12.2024 з 11:54 до 18:00 у зв`язку із надходженням повідомлень про замінювання приміщення суду та проведення необхідних слідчих дій.
Ухвалою суду від 17.12.2024 призначено підготовче судове засідання на 23.01.2025, запропоновано відповідачу у строк до 03.01.2025 (враховуючи час пересилання засобами зв`язку) надати суду: підтверджуючі докази направлення позивачу сформованих 10.12.2024 у системі “Електронний суд” пояснень-доповнень до відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву разом з приєднаними до них додатковими доказами; обґрунтувати поважність причин пропуску строку на подання суду: 12.11.2024 через систему "Електронний суд" доповнення до відзиву та 10.12.2024 через систему "Електронний суд" пояснень-доповнень до відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву разом з приєднаними до них додатковими доказами.
30.12.2024 через систему “Електронний суд” та 03.01.2025 засобами поштового зв`язку на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення на виконання ухвали суду від 17.12.2024, відповідно до прохальної частини яких просить суд: відмовити у задоволенні позовних вимог; зобов`язати ТОВ “Надра Юзівська” підписати з ДРГП “Донецькгеологія” Додаткову угоду до Договору від 27.10.2021 №10121-03/Зе-21-07 з урахуванням форс-мажорних обставин непоборної сили виконавця-відповідача після 24 лютого 2022 року та завдань Угоди про розподіл продукції із кінцевим строком завершення усіх робіт протягом шести місяців після закінчення воєнного стану; доручити Державному бюро розслідувань України та Державному геологічному контролю Держгеонадр України провести комплексну перевірку стану виконання усіх робіт і витрат за Угодою про розподіл продукції в межах Юзівської ділянки. До пояснень відповідачем приєднані додаткові докази.
22.01.2025 через систему “Електронний суд” від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких висловив позицію на твердження іншого учасника справи про настання обставин форс-мажору та висловив заперечення проти поданих відповідачем доказів. 
Ухвалою від 23.01.2025 вирішено здійснювати розгляд справи з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог; прийнято до розгляду подані відповідачем 12.11.2024, 10.12.2024, 30.12.2024 через систему “Електронний суд” заяви разом з додатками; залишено без задоволення клопотання відповідача про зобов`язання ТОВ “Надра Юзівська” підписати з ДРГП “Донецькгеологія” Додаткову угоду до Договору від 27.10.2021 №10121-03/Зе-21-07 з урахуванням форс-мажорних обставин непоборної сили виконавця-відповідача після 24 лютого 2022 року та завдань Угоди про розподіл продукції із кінцевим строком завершення усіх робіт протягом шести місяців після закінчення воєнного стану; залишено без задоволення клопотання відповідача про доручення Державному бюро розслідувань України та Державному геологічному контролю Держгеонадр України провести комплексну перевірку стану виконання усіх робіт і витрат за Угодою про розподіл продукції в межах Юзівської ділянки; закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 14.02.2025.
13.02.2025 через систему “Електронний суд” від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі з додатками, в яких заперечив проти нарахування штрафних санкцій більше шестимісячного строку, а також посилаючись на форс-мажорні обставини вважає, що на відповідача не можуть бути покладені жодні санкції за невиконання зобов`язань.
14.02.2025 через систему “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просить суд визнати поважними причини неподання позивачем клопотання про витребування у відповідача оригіналів додатків (додатки №17-40), долучених відповідачем 12.11.2024 до доповнення та уточнення відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву та поновити строк для подання вказаного клопотання; витребувати у відповідача оригінали додатків (додатки №17-40) долучених відповідачем 12.11.2024 до доповнення та уточнення до відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву позивача.
Також, 14.02.2025 через систему “Електронний суд” від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких просить суд визнати поважним пропущений строк та поновити його на подання наступних доказів у справі: карти поширення небезпечних процесів, Арк.3. за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013, копії карти розміщення природних об`єктів за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013, копія карти забруднення за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013, копія карти поширення небезпечних процесів Арк.1 за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013; копії карти поширення небезпечних процесів Арк.2 за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013, копії карти водо пунктів за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013, копії зведеної гідрогеологічної карти за договором до Вэ-13-9 від 08.08.2013.
У судовому засіданні 14.02.2025 судом залишені без розгляду додаткові пояснення представника відповідача б/н від 13.02.2025 разом з додатками; залишені без задоволення клопотання позивача б/н від 14.02.2025 про витребування оригіналів доказів; відкладено розгляд справи по суті на 13.03.2025, що також відображено в ухвалі суду за наслідками засідання.
Призначене на 13.03.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, ухвалою суду від 20.03.2025 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 10.04.2025.
10.04.2025 через канцелярію суду від відповідача надійшли за вих.№02/25-31 від 25.02.2025 додаткові пояснення №01/04-01 від 07.04.2025 до яких додані письмові докази, зокрема: лист відмова від прийняття робіт ТОВ «Надра Юзівська»; листи ДРГП «Донецькгеологія» №01/03-01 від 03.03.2025, №03/25-37 від 10.03.2025, №01/03-08 від 31.03.2025; акт Державного регіонального геологічного підприємства «Донецькгеологія», Акт ДРГП «Донецькгеологія» щодо відмови ТОВ «Надра Юзівська» від прийняття робіт та підписання Акту №2 від 03.02.2025 здачі-приймання виконаних ДРГП «Донецькгеологія» робіт за договором №10/21-03/Зе-21-07 від 27.10.2021 на суму 273 731,32грн. 
10.04.2025 через канцелярію суду від відповідача також надійшли за вих.№01/04-02 від 08.04.2025 доповнення до додаткових пояснень, до яких також додані письмові докази, зокрема лист ТОВ «Надра Юзівське» №04/25-50 від 04.04.2025.
Призначене на 10.04.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.
Ухвалою суду від 16.04.2025 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 01.05.2025.
30.04.2025 через систему «Електронний суд» повторно від позивача надійшло клопотання про витребування оригіналів електронних доказів, в якому просить суд визнати поважними причини неподання позивачем клопотання про витребування у відповідача оригіналів додатків (додатки №17-40), долучених відповідачем 12.11.2024 до доповнення та уточнення відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву та поновити строк для подання вказаного клопотання; витребувати у відповідача оригінали зазначених додатків.
30.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача також надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просить суд визнати поважним пропущений строк на подання доказів, поновити строк на їх подання та долучити копії наступних доказів: відмови від прийняття робіт та підписання Акту №2 здачі-приймання виконаних робіт за договором №10121-03/Зе-21-07 від 27.10.2021 та доказів її надсилання відповідачу.
01.05.2025 через канцелярію суду від відповідача надійшли доповнення №2 до додаткових пояснень, просить їх врахувати при вирішенні спору. До вказаних доповнень приєднані додаткові докази: лист ДРГП «Донецькгеологія» №01/03-08 від 31.03.2025, лист ТОВ «Надра Юзівське» №04/25-51 від 08.04.2025, довідка ДРГП «Донецькгеологія» №01/04-11 від 21.04.2025
01.05.2025 у судовому засіданні розглянувши питання про прийняття до розгляду наступних документів від сторін: пояснень та додаткових доказів від позивача, які надійшли до суду 14.02.2025; додаткових пояснень відповідача з додатками та доповнень до додаткових пояснень з додатками, які надійшли до суду 10.04.2025; доповнень 2 до додаткових пояснень з доказами від відповідача, які надійшли до суду 28.04.2025; клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи, яке надійшло до суду 30.04.2025, господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою відмовлено у прийнятті вказаних пояснень і доказів до розгляду, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною 5 цієї статті суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Сторони мали можливість подати свої пояснення у заявах по суті справи, що передбачено на стадії підготовчого провадження, а також надати усні пояснення у судовому засіданні.
Після закриття підготовчого провадження суд не визначав подання додаткових пояснень по суті справи необхідними. 
При цьому, суд виходив також з того, що учасники справи зобов`язані подавати всі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (ст. 42 ГПК України).
Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст.77 ГПК передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
ГПК встановлює строки та порядок подання сторонами у справі доказів.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 2, 3 ст.80 ГПК).
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.80 ГПК).
Системний аналіз ст.80 ГПК України (подання доказів) свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. 
У свою чергу, враховуючи також ч.6 ст. 165 ГПК України, на відповідача покладено обов`язок подати суду докази у підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заперечення, разом із поданням відзиву на позовну заяву. Отже, докази, якими відповідач обґрунтовує свою незгоду з заявленими вимогами повинні існувати на момент подання відзиву.
Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом, відзивом взагалі виключає можливість прийняття судом додаткових доказів незалежно від причин їх неподання. 
Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 19.10.2021 у справі №903/533/21.
Частиною 1 ст. 177 ГПК України визначені завдання підготовчого провадження, якими, зокрема, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
У підготовчому засіданні суд, зокрема: може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання (п.п. 5,7 ст. 182 ГПК України).
При зверненні з цим позовом позивач надав до суду докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідачем хоча і були подані через систему “Електронний суд” 12.11.2024, 10.12.2024 заяви по суті справи разом з доказами з порушенням встановленого строку, проте, з огляду на стадію підготовчого провадження, на якій перебувала справа та завданням якої є, зокрема, з`ясування заперечень проти позовних вимог та зібрання доказів, з метою недопущення надмірного формалізму та забезпечення права відповідача на доступ до правосуддя, прийняті до розгляду.
При цьому, відповідач не повідомляв суд про неможливість подання будь-яких інших доказів, не зазначав причини, з яких вони не можуть бути своєчасно подані, зокрема, про те, що ним вживаються заходи щодо пошуку (збору) доказів і він має намір подати такі докази після їх отримання. 
У підготовчому засіданні 23.01.2025 на запитання суду представники обох сторін вказали про відсутність будь-яких додаткових клопотань/заяв, про намір подати додаткові докази суд не повідомляли, проти закриття підготовчого провадження не заперечували. Враховуючи позицію сторін та тривалість підготовчого провадження у справі, суд у цьому ж підготовчому засіданні закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. 
Разом з цим, після проголошення судом ухвали суду від 23.01.2025 від представників сторін на адресу суду надходили нові додаткові докази у справі (в тому числі від ДРГП “Донецькгеологія” пояснювальна записка датована 03.02.2025, акт №2 від 03.02.2025, листування датоване лютим, березнем 2025; від ТОВ “Надра Юзівська” акт від 25.03.2025 щодо відмови від прийняття робіт та підписання акту №2 від 03.02.2025, лист датований 04.04.2025), які були ними оформлені вже після закриття підготовчого провадження у справі, тобто вказані документи фактично не існували на момент звернення до суду із позовом та відзивом. Отже, подані докази є недопустимими в розумінні ст.77 ГПК.
Вчинення відповідачем під час розгляду справи додаткових значимих юридичних дій для актування здійснених ДРГП “Донецькгеологія” робіт на всю суму отриманої від позивача попередньої оплати, фактичного подання нових доказів (разом з додатковими поясненнями від 13.02.2025 - акт здачі-приймання виконаних робіт за договором №2 від 03.02.2025, пояснювальна записка про виконання робіт по об`єкту від 03.02.2025) залежало виключно від волевиявлення самого відповідача, тобто мала суб`єктивний характер. Подаючи докази після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, тобто з пропуском встановленого строку, відповідач мав розуміти/усвідомлювати ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням такої процесуальної дії (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Зазначені дії відповідача і призвели в свою чергу до юридичний дій з боку позивача у відповідь на отриманий акт здачі-приймання виконаних робіт за договором №2 від 03.02.2025 шляхом подання нових доказів. 
Суд також врахував, що чинний ГПК України має на меті забезпечити своєчасний розгляд справ і правову визначеність, унеможливити зловживання процесуальними правами та підвищити ефективність судочинства в цілому, для чого встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у т.ч. щодо подання доказів.
Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно для того, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті (завданням якого є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів (ч. 1 ст.194 ГПК України).
Судом у судовому засіданні 01.05.2025 судом також розглянуто повторне подане клопотання позивача про витребування оригіналів електронних доказів, яке надійшло до суду 30.04.2025, та відмовлено у його задоволенні з мотивів, викладених в ухвалі від 14.02.2025 за наслідками розгляду аналогічного клопотання. Враховуючи наявність в матеріалах справи засвідчених належним чином доказів, в свою чергу відсутність у суду підстав ставити під сумнів відповідність поданих відповідачем доказів оригіналам, суд не вбачає необхідності витребування оригіналів додатків (додатки №17-40), долучених відповідачем 12.11.2024 до доповнення та уточнення відзиву від 03.10.2024 №01/10-01 на позовну заяву. 
У судовому засіданні 01.05.2025 судом було оголошено перерву до 11.06.2025. 
У судовому засіданні 01.05.2025 в режимі відеоконференції поза межами суду приймали участь представники позивача та відповідача, в залі судового засідання генеральний директор ДРГП “Донецькгеологія”.
Під час розгляду справи по суті 01.05.2025 генеральний директор ДРГП “Донецькгеологія” пояснив, що вся необхідна інформація та матеріали для виконання договору були в наявності у підприємства до дати укладання спірного договору з позивачем, лише для гідрологічних досліджень була необхідність виходити на місцевість, результати цих досліджень були в наявності у відповідача.
Після перерви у судовому засіданні 11.06.2025 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду приймали участь представник позивача та відповідача. 
Під час засідань 01.05.2025, 11.06.2025 представник позивача підтримав остаточні позовні вимоги, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Представник позивача звертав увагу на те, що односторонній акт здачі-приймання виконаних робіт за договором №2 від 03.02.2025 відповідач направив позивачу після закінчення строку дії договору 31.12.2022 та після звернення з даним позовом до суду; крім того, картографічні матеріали є лише допоміжними матеріалами і не можуть бути оцінені як доказ виконання робіт за договором з огляду на предмет договору та технічне завдання до нього. За поясненнями представника, метою дослідження за договором є видобуток ТОВ “Надра Юзівська” вуглеводню, однак на теперішній час товариство не зацікавлено в отриманні робіт за договором у зв`язку з суттєвим спливом часу, неможливістю встановити актуальні дані за тими даними, що є у відповідача. Наполягав на тому, що надані відповідачем суду під час розгляду справи карти не відповідають вимогам щодо їх оформлення та дійсності, водночас весь обсяг робіт мав бути виконаний відповідачем до кінця лютого 2022 року. Стверджував, що у п.3.1. календарного плану допущена помилка у році, вірна дата 13.12.2021, враховуючи, що за умовами п.5.4. плану розгляд та завершення результатів робіт у строк до 29.02.2022. Враховуючи, що відповідач не повідомив позивача у визначений договором строк про форс-мажорні обставини, за умовами п.7.4. договору відповідач позбавлений права на них посилатись та не звільняє від штрафних санкцій. За твердженнями учасника справи, у п.7.3. договору помилково вказано п.6.1 замість п.7.1; у п.7.4 договору помилково вказано п.6.3 замість п.7.3. 
Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, наполягав на тому, що ДРГП “Донецькгеологія” виконані роботи за договором на всю суму здійсненої передоплати. Вважає, що позивачем неправомірно здійснюється нарахування пені більше ніж за 6місяців, більш того відсутні підстави для її нарахування через наявність форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом Торгово-промислової палати України №3100-24-2101 від 18.11.2024.
Не погоджується з позицією іншого учасника справи щодо допущених технічних помилок у п.7.3, п.7.4 договору та у п.3.1. календарного плану. Крім того вважає, що строк дії договору не закінчився, оскільки позивач направивши відповідачу лист-вимогу №2024/114 від 25.07.2024 вчинив конклюдентні дії з продовження договірних відносин, підтвердив свою зацікавленість у роботах за договором. 
Суд визнав за можливе закінчити розгляд спору по суті в судовому засіданні 11.06.2025. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:
27.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Надра Юзівське» (далі замовник, позивач) та Державним регіональним геологічним підприємством «Донецькгеологія» (далі – виконавець, відповідач) був укладений договір №1012-03/3е-21-07 (далі – договір), відповідно до умов п.1.1. якого виконавець переймає на себе зобов`язання за завданням замовника виконати наступні роботи (далі - роботи) «Вивчення геології водного басейну підземних вод, розташованих у межах Юзівської площі, з метою її використання у виробничих процесах; утилізація відпрацьованих технічних вод з урахуванням умов дотримання екологічних стандартів» (код згідно з ДК 016-2010-71.12.3 «Послуги геологічні, геофізичні та пов`язані з ними вишукувальні та консультаційні послуги»), а замовник зобов`язується прийняти і сплатити виконані роботи, якщо вони відповідають вимогам цього договору.
Відповідно до п.1.2 договору в склад робіт входить: збір і узагальнення геологічних, гідрологічних та екологічних матеріалів; підготовка комплекту геологічних карт покривних і похованих відкладів масштабу 1:200000; підготовка комплекту зведених та спеціалізованих гідрогеологічних і гідрогеологічних карт масштабу 1:200 000; підготовка комплекту еколого-геологічних карт масштабу 1:200 000; складання пояснювальної записки до результатів робіт.
Обсяг і термін виконання робіт визначені технічним завданням (Додаток №1) та календарним планом (Додаток№2), які є невід`ємною частиною цього договору (п.1.3. договору).
Згідно п.2.1 договору вартість робіт за договором складає 831186,42грн, крім того ПДВ 20% -166237,28грн. Загальна вартість робіт з урахуванням ПДВ складає 997423,70грн.
Вартість робіт включає в себе вартість необхідних для їх виконання матеріалів інших витрат виконавця, пов`язаних з виконанням робіт, та плата за виконання ним роботи згідно калькуляції вартості робіт (Додаток№3), узгоджених замовником і виконавцем (Додаток №4), які є невід`ємною частиною цього договору (п.2.2. договору).
Вартість робіт є остаточною і може бути змінена тільки за взаємною письмовою згодою сторін в разі внесення замовником змін і доповнень в обсязі виконаних робіт згідно з пунктом 5.1. договору (п.2.4 договору).
За приписами п.2.9 договору оплата робіт здійснюється замовником наступним порядком: попередня оплата 50% від суми договору в розмірі 498711,85грн, в т.ч. ПДВ 83118,64грн остаточний розрахунок протягом 10 календарних днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.
Приймання виконаних робіт за даним договором здійснюється сторонами шляхом підписання уповноваженими представниками обох сторін Акту здачі-приймання виконаних робіт (п.3.1. договору). 
У п.3.2. договору сторони дійшли згоди, що акт передається замовнику протягом 7 календарних днів з моменту закінчення етапу робіт або його складової частини.
Відповідно до п.4.1 договору на виконання умов цього договору виконавець бере на себе наступні зобов`язання: 
- виконати роботи в обсязі, що передбачені умовами цього договору, з належною якістю у терміни, що відповідають календарному плану (Додаток 2 до договору) з дати отримання передплати. Вимоги до якості робіт, які є предметом договору, визначаються чинними нормативно-технічними документами на проведення робіт та технічним завданням замовника. Роботи розпочати протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня укладання договору та отримання попередньої оплати. (п.4.1.1.);
- при неможливості виконання робіт у строк, обумовлений цим договором, негайно повідомити про це замовника. Передача повідомлення можлива з допомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти та іншими доступними засобами зв`язку (п.п.4.1.2); 
- усувати виявлені недоліки у наданих послугах за свій рахунок у встановлений сторонами термін (п.п.4.1.3); 
- забезпечити замовнику доступ до робіт для перевірки ходу їх виконання (п.п.4.1.4).
Згідно п.4.2 договору виконавець має право: 
- отримувати від замовника інформацію, документацію, необхідну для виконання робіт за цим договором за попередньо спрямованої замовнику заявкою (п.п4.2.1); 
- отримати за виконану роботу оплату в розмірах і строки, передбачені цим договором (п.п.4.2.2).
В свою чергу, відповідно до п.4.3 договору замовник бере на себе зобов`язання в тому числі: здійснювати виконавцю оплату за виконані роботи в розмірах і в терміни, що передбачені договором (п.4.3.1 договору); приймати від виконавця результати робіт помісячно (поетапно) шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт, якщо виконані роботи відповідають умовам договору. 
Замовник має право: відмовитись від прийняття виконаних робіт, якщо вони не відповідають умовам договору, і вимагати від виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.п.4.4.1 договору).
За умовами п.5.2 договору приймання виконаних робіт здійснюється сторонами шляхом підписання уповноваженими представниками обох сторін акту здачі-приймання виконаних робіт. Повноваження кожного представника замовника і виконавця, що беруть участь у прийманні робіт та підписання актів, повинні бути підтверджені відповідною довіреністю оформленою згідно з чинним законодавством України.
За порушення термінів виконання робіт або терміну усунення недоліків у виконаних роботах, виконавець виплачує замовникові штраф у розмірі 0,1 відсоток від вартості робіт, по яким допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п.6.2. договору).
Відповідно до п.6.4 договору всі спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів. При неможливості вирішення спору шляхом переговорів, вони підлягають розгляду в установленому законодавством України порядку.
Згідно п.7.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком обставин непереборного характеру (стихійних лих, війни, блокади, і т.п обставини), що не залежать від волі сторін і безпосередньо впливають на виконання договору.
У разі якщо такі обставини тривають більш ніж 1 (один) місяць, кожна із сторін вправі відмовитися від подальшого виконання своїх зобов`язань за цим договором. У цьому випадку жодна із сторін не має права вимагати компенсації можливих збитків від іншої сторони (п.7.2. договору).
У п.7.3 договору погоджено, що сторона для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим договором на умовах, передбачених п.6.1., зобов`язана і термін не більше 5 календарних днів письмово сповістити іншу сторону з додатком відповідного документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.
Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, відповідно до п.6.3 цього договору, позбавляє цю сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором (п.7.4. договору).
Будь-які зміни і доповнення до цього договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані обома сторонами і є невід`ємними частинами цього договору (п.8.1 договору).
Відповідно до п.9.1 договору невід`ємною частиною договору є: Додаток № 1 - Технічне завдання (п.п.9.1.1); Додаток №2 - Календарний план робіт (п.п.9.1.2); Додаток №3 - Зведений розрахунок кошторисної вартості геологорозвідувальних робіт (п.п.9.1.3); Додаток №4 – Протокол угоди про договірну ціну (п.п.9.1.4).
Договір набирає чинності в день отримання виконавцем передоплати та діє до 31.12.2022, у разі невиконання фінансових зобов`язань сторонами – до повного їх виконання. (п.10.1 договору).
У якості Додатку 1 до договору сторонами погоджено Технічне завдання «Вивчення геології водного басейну підземних вод розташованих в межах Юзівської площі з метою її використання у виробничих процесах; утилізація відпрацьованих технічних вод з урахуванням умов дотримання екологічних стандартів» . 
Технічним завданням передбачені наступні завдання:
- Розробка концептуальної гідрогеологічної моделі вирішення прогнозних гідрогеологічних та геоекологічних задач (1.Загальна оцінка можливих змін геоекологічних умов площі Юзівська; 2. Оцінка пропускної спроможності проектних об`єктів і робіт; 3. Прогнозна оцінка гідрогеологічних умов на конкретних ділянках; 4. Завальна зведена гідрогеологічна карта; 5.Карта забруднення ґрунтів; 6. Геологічні карти четвертинних та кам`яновугільних відкладів; 7. Карта водозаборів; 8. Карта мінеральних вод; 9. Карта природних пам`яток);
- Описати загальну характеристику геологічної будови Юзівської площі (стратиграфія, літологія);
- Описати загальну гідрогеологічну характеристику Юзівської області (основні водоносні горизонти і розділяючи товщини, їх характеристика, балансова структура, хімічний склад основних горизонтів);
- Описати характеристику основних екзогенних процесів, розповсюджених і потенційно можливих в межах Юзівської площі;
- Оцінити запаси підземних вод;
- Надати найбільш оптимальний варіант здійснення водозабору для технологічних потреб;
- Дослідити гідрогеологічні характеристики водотоків; середні максимальні і мінімальні витрати на воду;
- Визначення кліматичних особливостей; якість поверхневих вод і джерела їх забруднення;
- Оцінка сучасного стану технології підготовки до скиду технічних/побутових вод Харківської, Донецької області;
- Вимоги до якості стічних вод, що приймаються на очисні споруди; 
- Запропонувати можливі технічні рішення щодо водозабезпечення технічною водою виробничих потреб буріння та ГРП; 
- Розробка графічних додатків (1. Геологічна карта до четвертинних відкладів масштаб 1:200 000; 2. Геологічна карта до кайнозойських відкладів масштаб 1: 200 000; 3. Геоморфологічна карта масштаб 1:200 000; 4. Зведення гідрогеологічна карта масштаб 1: 200 000; 5. Карта водо пунктів масштаб 1: 200 000; 6. Карта поширення небезпечних геологічних процесів масштаб 1:200 000; 7.Карта техногенного навантаження (забруднення геологічного середовища) масштаб 1: 200 000; 8. Карта родовищ та проявів мінеральних вод масштаб 1:200 000; 9. Карта розміщення природних об`єктів масштаб 1:200 000);
- Розробка табличних додатків (1. Каталог водозаборів; 2. Каталог родовищ та проявів мінеральних вод; 3. Каталог проявів небезпечних геологічних процесів; 4. Каталог розміщення природоохоронних процесів).
В якості Додатку 2 до договору сторонами затверджений Календарний план (Додаток 2 до договору), яким погодили створення робочого продукту поетапно, узгоджено наступні етапи та терміни виконання робіт (початок – кінець):
1. Збір та узагальнення матеріалів попередніх робіт :
1.1. Збір додаткових текстових та графічних геологічних матеріалів – 01.11.2021-10.11.2021;
1.2. Збір і узагальнення матеріалів стосовно поверхневих вод та кліматичних особливостей площі робіт – 08.11.2021-20.12.2021;
1.3. Векторизація графічних матеріалів -10.11.2021-28.11.2021;
2. Складання комплекту геологічних і гідрогеологічних карт м-бу 1:200 000:
2.1. Геологічна карта четвертинних відкладів – 15.11.2021-15.01.2022;
2.2. Геологічна карта дочетвертинних відкладів – 15.11.2021-30.12.2021;
2.3. Геологічна карта докайнозойських відкладів – 22.11.2021-17.12.2021;
2.4. Геологічна карта домезозойських відкладів – 08.11.2021-30.11.2021;
2.5. Зведена гідрогеологічна карта – 08.11.2021- 30.11.2021;
2.6. Геоморфологічна карта 20.12.2021-17.01.2022;
3. Складання комплекту спеціалізованих гідрогеологічних, інженерно-геологічних та еколого-геологічних карт масштабу 1:200 000:
3.1 Карта водопунктів 10.11.2021-13.12.2022;
3.2 Карта родовищ і проявів мінеральних вод -14.12.2021-17.01.2022;
3.3 Складання кати поширення небезпечних геологічних процесів – 22.11.2021-17.01.2022;
3.4 Карта техногенного навантаження -15.11.2021-23.01.2022;
3.5 Карта розміщення природоохоронних об`єктів -13.12.2021-23.01.2022;
4. Складання комплекту спеціалізованих карт в масштабі 1:500 000:
4.1 Складання карти розташування гідрогеологічних постів з відображенням даних по середньому багаторічному споживанню -10.11.2021-20.12.2021;
4.2 Складання схеми розташування метеостанцій в районі робіт -15.11.2021-20.12.2021;
4.3. Складання карти розташування станцій по скиду підготовленої /очищеної/ технічної води з відображенням об`ємів скиду - 22.11.2021-17.01.2022;
4.4. Складання карти розташування станцій по переробці підготовленої/очищеної/технічної води з відображенням об`ємів переробки -22.11.2021-17.01.2022;
5. Оформлення картопобудов та складання пояснювальної записки за результатами робіт:
5.1 Складання пояснювальної записки за результатами робіт-24.01.2021-14.02.2022;
5.2 Векторизація та оформлення картопобутов - 01.12.2021-06.02.2022:
5.3 Тиражування та оформлення комплекту звітних матеріалів – 07.02.2022-21.02.2022;
5.4 Розгляд та затвердження результатів робіт - 22.02.2022-29.02.2022.
У якості Додатку 3 до договору сторони затвердили зведений розрахунок кошторисної вартості геологорозвідувальних робіт, у якому погодили найменування робіт та витрат, обсяг та вартість робіт. 
Протоколом угоди про договірну ціну на науково-технічну продукцію (Додаток №4 до договору) сторони погодили величину договірної ціни на створення/передачу/науково-технічної продукції в розмірі 831186,42грн, крім того ПДВ 20% 166237,28грн. Загальна вартість робіт з урахуванням ПДВ складає 997423,70грн.
Договір та додатки до нього підписані та скріплені печатками сторін без зауважень чи застережень.
Судом встановлено, що 24.11.2021 позивач на виконання умов п.2.9 договору перерахував відповідачу передоплату за договором у розмірі 498711,85грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №41.
23.12.2021 сторонами був підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт за договором, яким підтвердили виконання на суму 226123,52грн (з ПДВ) наступних робіт: збір, аналіз та узагальнення геолого-геофізичних матеріалів по аркушах м-бу 1:200 000 М-37ХІХ, М-37-ХХ, М-37-ХХІ і М-37-ХХYІІ; складання та оформлення геологічної карти докайнозойських відкладів; складання геологічної карти домезозойських відкладів. Жодних заперечень щодо об`єму, якості, діючої нормативної документації щодо виконаних робіт цей акт не містить. 
Директором ДРГП “Донецькгеологія” М. Жикаляк підписаний та скріплений печаткою вказаного підприємства акт звірки взаємних розрахунків за період 1 квартал 2022 за договором №10121-03/3е-21-07 від 27.10.2021, відповідно до якого кінцеве сальдо складає 272588,33грн. 
В матеріалах справи наявний адресований відповідачу лист позивача №07/22-92 від 07.07.2022, у якому у відповідь на лист ДРГП “Донецькгеологія” №1/173 від 28.04.2022 про складені останнім векторизованих інноваційних геологічних карт, модернізованої гідрогеологічної карти позивач звертає увагу виконавця на необхідності виконання робіт відповідно до технічного завдання (Додаток №1 договору). Відносно наполягань підприємства на суттєвому збільшенні ціни договору позивач висловив заперечення у зв`язку з відсутністю підстав для збільшення ціни договору. Крім того, посилаючись на настання станом на 24.02.2022 строків виконання робіт за 1-4 етапом, за 5 етапом частково, позивач просив відповідача проінформувати, які роботи були виконанні станом на 24.02.2022.
Листом від 02.08.2022 №08/22-106 позивач у відповідь на лист відповідача від 21.07.2022 №1/201 зазначив, що всі істотні умови договору залишаються чинними, обставини непереборної сили не припиняють та не змінюють зобов`язання сторін за договором, а лише є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань, пов`язане з обставинами непереборної сили. 
Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою №2024/114 від 25.07.2024, у якому вимагав невідкладно надати геологічні матеріали та інші докази виконання визначених технічним завданням (Додаток №1 до договору) робіт на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 272 588,33грн, у протилежному випадку вимагав у виконавця повернути вказану суму протягом 7 календарних днів з моменту отримання даного листа-вимоги.
Відповідач у адресованому позивачу листі №01/08-03 від 12.08.2024 підтвердив отримання вимоги 05.08.2024, стосовно ненадання замовнику геологічних матеріалів посилався на особливості функціонування підприємства після 24.02.2024 року і форс-мажорні обставини в зв`язку з воєнною агресією РФ проти України та активними бойовими діями в регіоні. Водночас відповідач зазначив, що протягом 2023 року були складені усі геологічні карти (інноваційні), геологічні розрізи до них, умовні позначення, а також не передбачена договором і технічним завданням карта закономірностей розповсюдження покладів вуглеводнів Юзівської площі та прилеглих територій тощо. Також відповідач повідомив про можливість завершити складання усіх графічних матеріалів і тексту звіту в наступному 2025 році.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, залишення відповідачем без задоволення вимог позивача як надати докази виконання робіт на суму попередньої оплати у розмірі 272588,33грн, так і повернути вказані грошові кошти, позивач звернувся із розглядуваним позовом до суду. 
Відповідач під час розгляду справи заперечив проти позовних вимог, посилався в тому числі на неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором у зв`язку з настанням 24.02.2022 для ДРГП “Донецькгеологія” форс-мажорних обставин (непоборної сили), наявність яких засвідчено сертифікатом Донецької торгово-промислової палати, в свою чергу виконання робіт на всю суму здійсненої позивачем попередньої оплати.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:
Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення грошових коштів, сплачених у вигляді авансового платежу, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасного виконання робіт за договором №10121-03/3е-21-07 від 27.10.2021, штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт, а також трьох процентів річних, нарахованих за прострочення повернення суми авансу, та штрафних санкцій.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Укладений між сторонами справи договір №10121-03/3е-21-07 від 27.10.2021 за своїм змістом та правовою природою є договором на виконання науково-дослідних робіт. Зокрема, календарний план (Додаток 2 до договору) визначає проведення науково-дослідної роботи з «Вивчення геології водного басейну підземних вод, розташованих у межах Юзівської площі, з метою її використання у виробничих процесах; утилізація відпрацьованих технічних вод з урахуванням умов дотримання екологічних стандартів». 
Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсним не визнавався.
Зі змісту договору вбачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобов`язання, об`єму робіт, а також їх вартості, строків виконання кожного етапу його виконання.
Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються положеннями Глави 62 ЦК України. 
Згідно зі статтею 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов`язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.
Аналогічне положення міститься також у статті 331 ГК України (у редакції тут і далі станом на час виникнення спірних правовідносин сторін).
Договори на виконання науково-дослідних робіт є самостійними видами договорів, які у сукупності складають єдиний договірний тип з опосередкування відносин у сфері створення та передання результатів наукових досліджень.
Відповідно до частини 1 статті 894 ЦК України виконавець зобов`язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 897 ЦК України виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов`язаний виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.
У свою чергу замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов`язаний: видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко-економічні показники) або тематику робіт; передати виконавцеві необхідну для виконання робіт інформацію; прийняти виконані роботи та оплатити їх.
За статтею 900 ЦК України виконавець відповідає перед замовником за порушення договору на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини. Виконавець зобов`язаний відшкодувати замовнику реальні збитки у межах ціни робіт, в яких виявлено недоліки, якщо договором встановлено, що вони підлягають відшкодуванню в межах загальної ціни робіт за договором.
Обґрунтовуючи позов позивач вказав, що внаслідок тривалого прострочення з боку відповідача ТОВ “Надра Юзівська” втратило інтерес до виконання цього зобов`язання, а тому наполягає на поверненні залишку невідпрацьованої попередньої оплати у розмірі 272588,33грн.
Досліджуючи обставини прострочення відповідачем виконання зобов`язань за договором, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалося, у відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, на підставі укладеного договору у ТОВ «Надра Юзівське» виник обов`язок здійснити попередню оплату у розмірі 50% від суми договору та оплату за виконані роботи, а у ДРГП “Донецькгеологія” з дати отримання передплати виконати передбачені умовами договору роботи з належною якістю у обсягах та термінах, визначених технічним завданням (Додаток 1 до договору) та календарним планом (Додаток 2 до договору).
Як вже встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання з перерахування попередньої оплати 24.11.2021 у розмірі 498711,85грн, що складає 50% від суми договору. Відтак, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання виконати роботи у визначені календарним планом терміни.
Кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 529 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Так, сторони у п.1.3. договору дійшли згоди, що обсяг і термін виконання робіт визначені технічним завданням (Додаток №1) та календарним планом (Додаток №2), які є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.4.1. договору виконавець взяв на себе наступні зобов`язання: виконати роботи у терміни, що відповідають календарному плану (Додаток 2 до договору) з дати отримання передплати. (п.п.4.1.1. договору); при неможливості виконання робіт у строк, обумовлений цим договором, негайно повідомити про це замовника. Передача повідомлення можлива з допомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти та іншими доступними засобами зв`язку (п.п.4.1.2); 
Календарний план (Додаток 2 до договору) передбачає проведення науково-дослідної роботи поетапно у п`ять етапів, за кожним з яких сторонами визначений термін виконання (початок-кінець).
Так, відповідно до календарного плану, перший етап передбачав термін виконання робіт зі збору та узагальнення матеріалів у період 01.11. - 28.11.2021, наступні етапи з другого по четвертий роботи зі складання всіх комплектів карт, завершальний п`ятий етап передбачав оформлення картопобудов та складання пояснювальної записки за результатами робіт у загальний термін 24.01. – 29.02.2022.
При цьому суд відзначає, що завершальні роботи п`ятого етапу з оформлення комплекту звітних матеріалів повинні були бути закінчені 21.02.2022, наступний період з 22.02.2022 по 29.02.2022 передбачав лише сам розгляд та затвердження результатів робіт позивачем.
Відповідач підписавши договір та додаток до нього погодив строки виконання всіх етапів робіт, а отже відповідно повинен був об`єктивно оцінити можливість виконання зобов`язань у встановлений строк. 
Приймання виконаних робіт за даним договором здійснюється сторонами шляхом підписання уповноваженими представниками обох сторін Акту здачі-приймання виконаних робіт (п.3.1. договору). 
У п.3.2. договору сторони дійшли згоди, що акт передається замовнику протягом 7 календарних днів з моменту закінчення етапу робіт або його складової частини.
Відповідно до п.4.3 договору замовник бере на себе зобов`язання в тому числі: здійснювати виконавцю оплату за виконані роботи в розмірах і в терміни, що передбачені договором (п.4.3.1 договору); приймати від виконавця результати робіт помісячно (поетапно) шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт, якщо виконані роботи відповідають умовам договору. 
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 ГПК передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Перший етап та частково другий етап (геологічні карти до кайнозойських, домезозойських відкладів) робіт по договору на загальну суму 226123,52грн (з ПДВ) були виконані відповідачем та прийняті позивачем, що підтверджується належним чином оформленим актом здачі-приймання робіт від 23.12.2021, копія якого міститься в матеріалах справи. 
Тобто, як встановлено судом і не заперечується сторонами, часткове використання авансу є фактично підтвердженим.
Разом з тим, сторони не укладали актів щодо решти суми отриманого ДРГП “Донецькгеологія” авансу (272588,33грн).
Приєднане до позову листування сторін свідчить про те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням, вимогою виконати роботи відповідно до технічного завдання (Додаток №1 договору), документально оформити та передати фактично виконані роботи, надати докази виконання визначених технічним завданням робіт на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 272588,33грн. 
Відповідач вимоги позивача не виконав, в свою чергу ДРГП “Донецькгеологія” у листі №01/08-03 від 12.08.2024 у відповідь на вимогу позивача повернути залишок попередньої оплати не спростував факту невиконання всього об`єму робіт відповідно до технічного завдання, посилаючись на форс-мажорні обставини (непереборної сили) в зв`язку з воєнною агресією повідомив про можливість завершити складання усіх графічних матеріалів і тексту звіту у 2025 році.
Отже, належних та допустимих доказів повного виконання відповідачем другого та наступних етапів робіт станом на час звернення позивача з даним позовом до суду матеріали справи не містять, невиконання робіт і стало підставою звернення до суду.
Як вже відзначалось, виконавець зобов`язаний був завершити весь обсяг науково-дослідницьких робіт за договором, в тому числі ураховуючи період затвердження результатів робіт, до 29.02.2022.
В свою чергу, відповідно до п.10.1 договору останній набирає чинності в день отримання виконавцем передоплати та діє до 31.12.2022, у разі невиконання фінансових зобов`язань сторонами – до повного їх виконання. 
Тобто договір передбачав момент його припинення - 31.12.2022, водночас лише в частині виконання фінансових зобов`язань сторін договір діє до повного їх виконання. Відповідач після вказаного терміну та до звернення з даним позовом до суду не надав замовнику будь-яких доказів продовження виконання робіт за договором, що свідчить про відсутність продовження відповідних відносин, припинення дії договору в частині виконання робіт.
Належні та допустимі докази виконання робіт на залишок попередньої оплати у розмірі 272588,33грн в матеріалах справи відсутні.
Відповідач під час судового розгляду стверджував про виконання робіт на вказану суму і навіть більше, у підтвердження своїх доводів до доповнень та уточнень до відзиву від 12.11.2024 надав суду перелік виконаних підприємством нібито до 24.02.2024 картографічних матеріалів, тобто вже після звернення з позовом у справі.
За умовами п.2.9 договору замовник здійснює розрахунок протягом 10 календарних днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.
Як встановлено судом, етапи робіт та їх складові визначені в календарному плані.
Приймання виконаних робіт за даним договором здійснюється сторонами шляхом підписання уповноваженими представниками обох сторін акту здачі-приймання виконаних робіт (п.3.1., п.5.2 договору). 
У п.3.2. договору сторони дійшли згоди, що акт передається замовнику протягом 7 календарних днів з моменту закінчення етапу робіт або його складової частини.
Тобто сторони у договорі чітко визначили вимоги щодо документів, які підтверджують факт використання ДРГП “Донецькгеологія” суми авансу, зазначивши, що такими документами є акт приймання виконаних робіт.
Отже, належними і допустимими доказами використання одержаного авансу є, зокрема, підписані сторонами акти здачі-приймання виконаних робіт.
З наведеного вбачається, що для здійснення ТОВ «Надра Юзівське» оплати виконаних ДРГП “Донецькгеологія” робіт, останній повинен направити позивачу визначені договором документи - акт приймання виконаних будівельних робіт, а позивач повинен його підписати або направити мотивовану відмову від прийняття робіт. 
Верховний Суд неодноразово зазначав, що у свою чергу обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника (такі висновки наведені в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №917/1489/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18).
У такому разі виконавець повинен довести, що він надсилав замовнику акт та, у випадку необґрунтованої відмови останнього від його підписання, реальне виконання робіт за договором.
Результатів робіт, які б відповідали календарному плану та технічному завданню виконавцем у передбачений договором строк та спосіб не було надано замовнику. 
Надсилання суду будь-яких геологічних матеріалів, інших результатів робіт, а не замовнику разом з актом здачі-приймання виконаних робіт свідчить про порушення порядку передання результатів робіт за договором. 
В свою чергу суд зауважує, складання окремих геологічних, гідроекологічинх карт не є тим результатом, на який в сукупності з іншими етапами розраховував позивач, адже метою договору та технічного завдання є результати комплексу досліджень з вивчення геології водного басейну підземних вод, розташованих у межах Юзівської площі, з метою її використання у виробничих процесах, утилізація відпрацьованих технічних вод з урахуванням умов дотримання екологічних стандартів.
За поясненнями представника позивача, метою дослідження за договором є потенційні можливості видобутку ТОВ “Надра Юзівська” вуглеводню, однак на теперішній час товариство не зацікавлено в отриманні робіт у зв`язку з суттєвим спливом часу, неможливістю встановити актуальні дані за тими результатами досліджень минулих років, що є у відповідача.
У подальшому, вже після закриття підготовчого провадження у справі, завданням якого є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, відповідачем вчинялися дії з актування виконаних робіт шляхом направлення на адресу відповідача акту виконаних робіт №2 від 03.02.2025, який не був прийнятий судом до розгляду. При цьому суд відзначає, що вчинення таких дій після спливу трьох років після визначеного строку завершення всіх науково-дослідних робіт за договором є суттєвим порушенням його умов. 
Під час розгляду справи відповідач аргументував свою позицію тим, що настання документально підтверджених пов`язаних з активними бойовими діями у м. Бахмут форс-мажорних обставин унеможливило виконання робіт у визначені договором строки, що є підставою для продовження строків їх виконання. Також відзначав, що шляхом листування начальник забезпечення виконання робіт Володимир Черненко підтвердив перенесення за згодою сторін строку завершення робіт на 15.04.2022. 
Суд не погоджується з доводами щодо виникнення у ДРГП “Донецькгеологія” під час виконання договору обставин, за наявності яких у останнього виникає право на відтермінування виконання зобов`язань, з огляду на наступне.
У договорі сторони не погодили що у разі коли будь-яка з обставин непереборної сили безпосередньо спричинила невиконання зобов`язань у строки, встановлені договором, то ці строки пропорційно продовжуються на час дії відповідних обставин.
Сторони в тому числі не погодили можливість їх звільнення від виконання своїх обов`язків за договором на час дії форс-мажорних обставин, а передбачили лише можливість звільнення від відповідальності у разі настання таких обставин.
В свою чергу, договором визначений обов`язок виконавця негайно повідомити замовника при неможливості виконання робіт у строк, обумовлений цим договором (п.п.4.1.2); у разі якщо обставини непереборного характеру тривають більш ніж 1 (один) місяць, за умовами п.7.2. договору відповідач мав право відмовитися від подальшого виконання своїх зобов`язань за договором. 
Окремо варто зауважити, що навіть у разі встановлення факту настання форс-мажорних обставин за статтею 218 ГК України та статтею 617 ЦК України можливе звільнення саме від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання зобов`язання в цілому.
Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі №910/8741/22 зазначив, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`зань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
Підписавши договір, відповідач погодив всі істотні його умови, враховуючи строк його дії та терміни виконання визначених договором робіт.
За умовами п.8.1 договору будь-які зміни і доповнення до цього договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані обома сторонами і є невід`ємними частинами цього договору.
Частиною 1 статті 651 ЦК України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. 
Вимогами статті 652 цього Кодексу унормовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках.
Належних та допустимих доказів внесення змін до договору щодо строків виконання робіт як за погодженням сторін шляхом підписання уповноваженими особами у двосторонньому порядку додаткової угоди до договору, так і судовому порядку суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, є доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання взятого на себе зобов`язання щодо виконання робіт з «Вивчення геології водного басейну підземних вод, розташованих у межах Юзівської площі, з метою її використання у виробничих процесах; утилізація відпрацьованих технічних вод з урахуванням умов дотримання екологічних стандартів» у встановлений договором строк.
Відповідно до положень статті 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до п.7.2. договору у разі якщо обставини непереборного характеру (стихійне лихо, війна, блокада і т.п обставини) тривають більш ніж 1 (один) місяць, кожна із сторін вправі відмовитися від подальшого виконання своїх зобов`язань за договором. 
Згідно з частиною 1 статі 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Право на зміну, дострокове розірвання цього договору жодна із сторін у визначеному законом та договором порядку не реалізувала.
Суд не погоджується з позицією відповідача про продовження строку дії договору з посиланням на вчинення позивачем конклюдентні дії з продовження договірних відносин шляхом направлення листа-вимоги №2024/114 від 25.07.2024, враховуючи, що у вказаній вимозі не вимагалося виконати або завершити роботи за договором у визначений строк, звернення здійснено у претензійному порядку та вимагало у разі відсутності доказів виконання робіт протягом семі днів з дня отримання вимоги повернути залишок попередньої оплати. 
За частиною 3 статті 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Разом із тим, кошти у розмірі 272588,33грн, сплачені на виконання умов договору (передоплата), за своєю правовою природою не є збитками у розумінні чинного законодавства України, зокрема, статей 22, 900 ЦК України.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України).
У той же час, згідно з умовами п.10.1 договору сторони чітко визначили, що договір діє до 31.12.2022, лише у разі невиконання фінансових зобов`язань сторонами – до повного їх виконання.
Тому у такому разі розірвання договору після закінчення строку його дії на підставі частин 2,4 статті 849 ЦК України є фактично неможливим.
За правовою позицією Верховний Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.09.2022 у справі №913/703/20 розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 №910/16750/18.
Однак закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін, а закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі №755/19205/17, від 05.02.2025 у справі №917/892/23.
Як передбачено частиною 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося. Такий правовий викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).
Умови договору не містять положень щодо повернення авансу.
За приписами частини 1 статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Оскільки положеннями зазначеного договору та главою 62 ЦК України не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором на виконання науково-дослідних робіт та правового механізму її повернення, суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 693 ЦК України.
Згідно з частиною 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Умови договору не містять положень щодо строків повернення авансу. Чинним законодавством такий строк не встановлений. 
Враховуючи викладене, у даному випадку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частину 2 статті 530 ЦК України, яка передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Вказана норма не передбачає в якій саме формі повинна бути пред`явлена вимога.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листом-вимогою №2024/114 від 25.07.2024 у якому вимагав, у разі ненадання доказів виконання робіт, повернути протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги на користь ТОВ “Надра Юзівська” суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 272588,33грн. 
За твердженнями позивача, вказаний лист-вимога був направлений відповідачу системою внутрішнього електронного документообігу «Megapolis.DocNet», зареєстрованим користувачем якої є останній. 
Будь-яких доказів у підтвердження направлення вимоги відповідачу матеріали справи не містять, водночас в матеріалах справи наявна відповідь ДРГП “Донецькгеологія” №01/08-03 від 12.08.2024 на зазначену вимогу, у якій підтверджено факт її отримання підприємством 05.08.2024. 
Враховуючи отримання листа-вимоги відповідачем 05.08.2024, граничний строк для повернення залишку предоплати для відповідача наступив 12.08.2024, з 13.08.2024 почалось прострочення виконання.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вже встановлено судом вище та не заперечується сторонами, відповідач належним чином виконав, а позивач - прийняв перший та частково другий етап робіт за договором на суму 226123,52грн.
Оскільки строк дії договору визначений сторонами до 31.12.2022 і відповідачем не було надано доказів належного виконання робіт по іншим визначеним етапам, а також доказів повернення позивачу залишку попередньої оплати, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про повернення перерахованої попередньої оплати підлягає задоволенню в частині невикористаної суми авансу у розмірі 272588,33грн.

Враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, у свою чергу не повернув залишок попередньої оплати, позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 491,55грн, внаслідок порушення термінів виконання робіт штраф 0,1% за кожен день прострочення у розмірі 216544,74грн та додатковий штраф 7% у розмірі 19081,18грн.
Відповідач вважає відсутніми підстави для стягнення будь-яких штрафних санкцій через настання для ДРГП “Донецькгеологія” форс-мажорних обставин, які підтверджуються в тому числі сертифікатом Торгово-промислової палати №3100-24-2101 від 18.11.2024. Крім того вважає, що позивач неправомірно, всупереч ч.6 ст. 232 ГК України здійснює нарахування штрафних санкцій за період, який перевищує 6 місяців. 
Відповідно до частини першої, другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Положеннями статті 617 ЦК України, що кореспондується зі статтею 218 ГК України, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відтак, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.1 ст.617 ЦК України).
Таким чином, із зазначених норм вбачається, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`зань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.09.2023 у справі №910/8741/22 нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтями 611 ЦК та 217 ГК. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтями 617 ЦК та 218 ГК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. 
Враховуючи вищевикладене, навіть у разі встановлення надзвичайних обставин відсутні підстави для звільнення особи, яка порушила зобов`язання, від сплати правомірно заявлених до стягнення відсотків річних. Відтак, вимоги щодо нарахування відсотків річних є правомірними. 
У частині 1 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
За змістом частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Відповідно до приписів частини 1 статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК України та статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
В свою чергу надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" зазначив, що:
- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;
- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;
- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.
Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
При цьому в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
Водночас у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Наявність форс-мажорних обставин у цій справі обґрунтована відповідачем повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення в Україні воєнного стану.
Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 за №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває до теперішнього часу.
Суд враховує, що місцезнаходження відповідача у справі: 84511, Донецька обл., м.Бахмут, вул. О.Сибірцева, будинок 17.
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786 місто Бахмут починаючи з 24.02.2022 по 12.12.2023 відносилось до територій активних бойових дій та з 13.12.2023 тимчасово окуповане. 
У підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідач надав суду наступні докази.
В матеріалах справи міститься виданий ДРГП «Донецькгеологія» Наказ №19-пр від 28.02.2022 “Про оголошення простою”, відповідно до якого у зв`язку із форс-мажорними обставинами непоборної сили через збройну агресію Росії проти України оголошено вимушений простій господарської діяльності підприємства, також в матеріалах справи наявний лист Східного офісу Мінюста України №20220301_163911 який зазначений в підставі видання зазначеного наказу разом з листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.
Відповідач також посилався на призив головного геолога-відповідального виконавця і куратора робіт за спірним договором ОСОБА_1 для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, в підтвердження чого до матеріалів справи був наданий витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №11 від 28.02.2022, за змістом якого ОСОБА_1 зарахований до особового складу з 28.02.2022 та довідка про те, що вказана особа в період з 28.02.2022 по 03.08.2022 безпосередньо брала участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.
Наказом ДРГП «Донецькгеологія» №20-пр від 07.04.2022 «Про припинення господарської діяльності та тимчасове припинення трудового договору» у зв`язку із форс-мажорними обставинами непоборної сили через збройну агресію Російської Федерації проти України активними бойовими діями в регіонів припинено трудовий договір з працівниками підприємства, які евакуйовані або будуть евакуйовані з м. Бахмут з 07.04.2022; враховуючи скасування бюджетного фінансування геологорозвідувальних робіт на перехідних об`єктах держзамовлення на 2022 рік згідно Наказу Міндовкілля України від 28.03.2022 №162 повністю припинити геологічну та фінансово-економічну діяльність підприємства, крім охорони державного майна.
Відповідно до наказу ДРГП «Донецькгеологія» «Про організацію роботи» №01/05 від 10.05.2023 у зв`язку з відновленням геологічної та економічної діяльності підприємства в умовах вимушеної евакуації працівників із-за широкомасштабної збройної агресій РФ проти України та дистанційного виконання робіт за цивільно-правовими угодами з виконавцями наказано затвердити терміновий штатний розклад працівників ДРГП «Донецькгеологія» з 10.05.2023 до закінчення воєнного стану або вимушеного припинення геологічної та економічної діяльності; у зв`язку із відсутністю майна та основних засобів виробництва не здійснювати господарську діяльність з оплатою комунальних і електроенергетичних послуг крім поточних витрат; усі роботи здійснювати дистанційно з урахуванням форс-мажорних обставин непоборної сили воєнного стану з неповним робочим тижнем, а розрахунок заробітної плати проводити в межах двох третин посадового окладу працівників; основні геологічні роботи виконувати дистанційно евакуйованими працівниками на підставі цивільно-правового договору з відповідальними виконавцями.
Також в матеріалах справи наявний наказ № 02/05 від 10.05.2023 «Про поетапне відновлення виробничої діяльності ДРГП «Донецькгеологія», відповідно до якого в тому числі наказано відновити з 10.05.2023 обмежену геологічну та економічну діяльність підприємства за рахунок виконання договірних робіт зі сторонніми замовниками.
18.11.2024 Торгово-промислова палата України видала ДРГП «Донецькгеологія» сертифікат №3100-24-2101 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчила такі форс-мажорні обставини: військова агресія Російської Федерації проти України, що встало підставою введення воєнного стану; активні бойові дії на території м. Бахмут Бахмутського міського територіальної громади Бахмутського району Донецької області з 24.02.2022 по 12.12.2023; тимчасова окупація м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області з 13.12.2023, щодо обов`язку (зобов`язання виконати роботи «Вивчення геології водного басейну підземних вод, розташованих у межах Юзівської площі, з метою її використання у виробничих процесах; утилізація відпрацьованих технічних вод з урахуванням умов дотримання екологічних стандартів» відповідно до Календарного плату (Додаток 2 до Договору), зокрема скласти пояснювальну записку за результатами робіт у термін до 29.02.2022 за договором №10121-03/№е -21-07 від 27.10.2021 укладеного з ТОВ «Надра Юзівська». Період дії форс-мажорних обставин з 24.02.2022 та тривають на 18.11.2024.
Вказаний сертифікат був отриманий відповідачем під час розгляду справи та направлений позивачу 30.12.2024 засобами поштового зв`язку разом з письмовими поясненнями №01/12-08 від 30.12.2024, що підтверджується фіскальним чеком ТОВ «Нова пошта».
Разом з цим, суд звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 відзначив, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до Торгово-промислової палати за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат Торгово-промислової палати може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.
Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.
Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 дійшов висновку, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).
Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п.5.63 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Аналогічний підхід міститися в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч.3 ст.7.1.7 "Непереборна сила (форс-мажор)" вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.
Оскільки неналежне повідомлення сторони договору може позбавити права іншу сторону посилатися на форс-мажорні обставини, перед тим, як з`ясовувати правову природу обставин, які перешкодили належному виконанню договору та їх правових наслідків, суду необхідно аналізувати право сторони посилатися на наявність форс-мажорних обставин.
За позицією позивача, враховуючи порушення відповідачем умов п.7.3 договору щодо повідомлення замовника про настання форс-мажорних обставин, в силу умов п.7.4 виконавець позбавляється можливості на них посилатись з метою звільнення його від відповідальності.
Відповідач в свою чергу вказує на редакцію п.7.4 договору, за якою сторони погодили наступне: «Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, відповідно до п.6.3 цього договору, позбавляю цю сторону права посилатись на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором». В той же час, за умовами п.6.3 договору «за порушення термінів оплати робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, по яких допущено прострочення оплати, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості». 
Відтак, відповідач вважає, що в п.7.4 сторони врегулювали лише випадок, який стосувався потенційних порушень замовником (позивачем) умов договору, внаслідок чого саме позивач позбавлений можливості посилатися на обставини форс-мажору в разі несвоєчасного ним повідомлення про вказані обставини відповідача, на відповідача вказаний пункт договору не поширюється.
Під час слухання справи позивач стверджував, що в Розділі 7 договору «Обставини форс-мажор» було допущено технічні описки, а саме: в п.7.3. договору замість правильного посилання на п.7.1 договору помилково міститься посилання на п.6.1. договору; в п.7.4 договору замість правильного посилання на п.7.3. договору, помилково вказано п.6.3. договору.
Відповідач заперечував факт допущення описок, зазначав, що в свою чергу позивач не ініціював внесення змін до договору.
Дослідивши умови договору, зокрема положення Розділу 7 «Обставини форс-мажор», суд дійшов висновку, що у вказаному розділі допущені технічні описки.
Враховуючи, що Розділ 7 договору присвячений порядку врегулюванню правовідносин сторін у випадку настання форс-мажорних обставин, суд погоджується з позицією позивача щодо допущеної у п.7.3 договору технічної помилки у вигляді посилання на умови п.6.1 договору, адже зміст пункту 6.1 договору передбачає відповідальність сторін за порушення сторонами договірних зобов`язань.
Водночас вбачається логічний зв`язок між пунктом 7.3 та пунктом 7.1 договору, оскільки неможливість виконання зобов`язань за договором може бути пов`язана саме з обставинами, які і регулюються даним розділом – обставини форс-мажору. 
Аналогічного характеру помилка допущена і в пункті 7.4 договору, де міститься посилання на пункт 6.3 договору, яким встановлена відповідальність у вигляді штрафних санкцій (пеня, штраф) за порушення строків оплати робіт замовником (позивачем).
Оскільки п.7.4 договору визначає наслідки несвоєчасного повідомлення про настання форс-мажорних обставин, цей пункт має логічний зв`язок з п.7.3 договору, яким визначений порядок дій для належного повідомлення про настання відповідних обставин. 
Суд зазначає, що буквальне застосування затвердженої сторонами редакції пунктів 7.3, 7.4 договору призвело б до внутрішньої суперечності (неузгодженості) умов договору та до втрати логіки правового регулювання Розділу 7 «Обставини форс-мажору».
За переконанням суду, справжню волю сторін слід визначати з урахуванням змісту, логіки та системного тлумачення умов договору, а не формального відтворення тексту документа. 
Враховуючи висновки суду, у п.7.4 договору сторони керуючись свободою договору прямо передбачили юридичні наслідки неповідомлення/несвоєчасного повідомлення стороною договору свого контрагента про неможливість виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань - позбавлення такої сторони права посилатись на такі обставини як на підставу, що звільняє її від відповідальності за невиконання/несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором.
У зв`язку з цим наявні підстави вважати, що порушення відповідачем передбаченого договором строку повідомлення позивача про настання форс-мажору означає автоматичну втрату відповідача права посилатись на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності у відносинах з контрагентом.
Досліджуючи чи дотримався відповідач порядку повідомлення позивача про існування форс-мажорних обставин, передбаченого договором, суд встановив наступне.
Так, у п.7.3 договору сторони погодили, що сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим договором на умовах, передбачених п.7.1, зобов`язана в термін не більше 5 (п`яти) календарних днів письмово сповістити іншу сторону з додатком відповідного документа, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом. 
В свою чергу, за умовами п.7.4 договору не повідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, відповідно до п.7.3 цього договору, позбавляє цю сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором.
Під час розгляду справи відповідач стверджував, що форс-мажорні обставини для нього почались з 24.02.2022 та досі тривають, що також підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України №3100-24-2101 від 18.11.2024.
Належних та допустимих доказів в порядку статей 77, 78 ГПК України дотримання відповідачем порядку повідомлення позивача про існування форс-мажорних обставин, передбачених пунктом 7.3 договору, матеріали справи не містять, наявність об`єктивних перешкод щодо здійснення такого повідомлення відповідачем не доведено.
Таким чином, враховуючи погоджені сторонами умови п.7.4. договору, оскільки відповідач вчасно не повідомив позивача про виникнення форс-мажорних обставин, суд констатує порушення відповідачем темпоральних умов щодо сповіщення контрагента про настання форс-мажорних обставин, що у свою чергу, унеможливлює посилання учасника справи на такі обставини як на підставу звільнення від відповідальності (втрата стороною права посилання на форс-мажор).
Крім того, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 вказано, що засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 зробив висновок, що Сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставини форс-мажору мають оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).
В свою чергу суд дослідивши, чи дійсно такі обставини, на які посилається відповідач, є такими, що об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого обов`язку щодо виконання робіт за договором, відзначає наступне.
Відповідно до календарного плану всі графічні матеріали у вигляді карт та інші роботи передбачені технічним завданням, в тому числі щодо складання пояснювальної записки за результатами робіт, повинні були передані замовнику до 21 лютого 2022, тобто до виникнення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) через військову агресію РФ проти України. 
Суд приймає до уваги, що завершальні роботи п`ятого етапу з оформлення комплекту звітних матеріалів повинні були бути закінчені 21.02.2022, наступний період з 22.02.2022 по 29.02.2022 передбачав лише сам розгляд та затвердження результатів робіт позивачем.
Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань за спірним договором. 

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 216544,74грн, суд зазначає наступне. 
Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані п.6.2. договору, відповідно до якого за порушення термінів виконання робіт або терміну усунення недоліків у виконаних роботах, виконавець виплачує замовникові штраф у розмірі 0,1 відсоток від вартості робіт, по яким допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.
Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Отже, штрафом є платіж, нарахування якого здійснюється одноразово, в той час як пеня є поточним щоденним нарахуванням, розмір якої залежить від періоду прострочення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.04.2020 у справі №910/4783/19 та від 15.05.2018 у справі №917/889/17.
При цьому, для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді штрафної санкції - забезпечення належного виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №904/3315/18.
Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що визначений у п. 6.2 договору штраф в розмірі 0,1% від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення, за своєю правовою природою є пенею, оскільки обчислюється щоденно за весь період прострочення. 
Відповідно до остаточного розрахунку, який наданий позивачем разом з заявою про зменшення розміру позовних вимог, позивач здійснює нарахування наступним чином:
- на суму 105157,73грн з 14.12.2022 (615 днів) по 19.08.2024 у розмірі 64672,00грн;
- на суму 16259,68грн з 18.01.2022 (945 днів) по 19.08.2024 у розмірі 15365,40грн;
- на суму 151170,92грн з 01.03.2022 по 19.08.2024 (903 дня) у розмірі 136507,34грн. 
За приписами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 вказаного Закону закріплює, що розмір пені, передбачений статтею 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Отже, за приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки і відповідно, якщо розмір пені, встановлений договором, є меншим від подвійної облікової ставки НБУ застосовується розмір пені встановлений договором.
При цьому, приписами частини 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Зазначеною нормою права передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Умови договору про сплату пені за кожний день прострочення не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України строку, за який нараховуються штрафні санкції.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №925/1386/19, від 12.03.2020 у справі №907/65/18, від 22.08.2019 у справі №914/508/17 та від 07.06.2019 у справі №910/23911/16.
У даному випадку, іншого строку нарахування пені (неустойки), ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, сторонами в договорі не визначено, а умова за кожен день прострочення, не може розцінюватися як установлення іншого строку, відтак правомірним є нарахування пені за порушення строків виконання робіт протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано за кожним зобов`язанням окремо.
Періоди нарахування обґрунтовуються позивачем простроченням строків виконання робіт відповідно до календарного плану за третім, другим, п`ятим етапами його виконання. 
Як встановлено судом із розрахунку, нарахування пені здійснюється позивачем з порушенням законодавчо встановленого обмеження нарахування пені у шість місяців за кожним зобов`язанням, а саме за прострочення виконання третього етапу робіт період нарахування здійснюється за 615 днів, другого етапу робіт період нарахування складає 945 днів, п`ятого етапу робіт період нарахування складає 903 дня.
Суд також відзначає, що позивачем здійснюється нарахування пені на вартість робіт 105157,73грн у зв`язку з простроченням строку виконання третього етапу календарного плану. Разом з тим, відповідно до зведеного розрахунку кошторисної вартості геологорозвідувальних робіт (Додаток 3 до договору) вартість робіт у розмірі 105157,73грн передбачена за підготування гідрогеологічних карт, при цьому відповідно до календарного плану складання гідрогеологічних карт передбачено як в другому так і в третьому етапі робіт, тобто позивачем не обґрунтована належним чином правомірність обраного початку періоду нарахування пені на всю суму 105157,73грн. 
Також позивач нараховує пеню: на суму 16259,68грн починаючи з 18.01.2022, обґрунтовуючи це початком періоду прострочення виконання робіт за другим етапом календарного плану; на суму у розмірі 151170,92грн починаючи з 01.03.2022, обґрунтовуючи це початком періоду прострочення виконання робіт за п`ятим етапом календарного плану.
Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили поетапне виконання робіт, всього передбачено п`ять етапів, кожний з яких поділяється на підетапи, терміни виконання кожного підетапу погоджені сторонами у календарному плані, який є Додатком 2 до договору. Вартість кожного етапу, підетапу календарним планом не визначена.
В свою чергу, замовником і виконавцем у зведеному розрахунку кошторисної вартості геологорозвідувальних робіт (Додаток 3 до договору) узгоджена вартість окремих робіт за переліком без поділу на етапи, підетапи, що не дає можливості співвіднести по вартості до етапів робіт відповідно до календарного плану. 
Суд враховує, що при зверненні до суду саме позивач самостійно обирає як суму, на яку здійснюється нарахування, так і період нарахування (перша та остання дата), оскільки це відноситься до предмету позову. Це є правом позивача, разом з цим суд перевіряє обґрунтованість наданого розрахунку та правильність його здійснення позивачем, а також суд має здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.
У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню,не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. У будь-якому випадку суд має пересвідчитись у правильності прийнятої до обрахунку суми, яка існувала на початок періоду нарахування неустойки.
Позивачем не доведено належними доказами прострочення виконання робіт у визначені ним періоди нарахування пені саме в розмірах їх вартості, на яку здійснює відповідні нарахування. Належного обґрунтування, пояснень у підтвердження яким чином сформована вартість робіт 105157,73грн, 16259,68грн, 151170,92грн, на яку здійснюється нарахування, та щодо періодів здійснення нарахувань суду не надано.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення штрафу саме в заявленому розмірі, відтак позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 0,1 % від вартості робіт у сумі 216544,74грн підлягають залишенню без задоволення.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 19081,18грн, що складає 7% від вартості робіт, по яких допущено прострочення виконання понад 30 днів, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до приписів п.6.2 договору за порушення термінів виконання робіт понад тридцять днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Як вже встановлено судом, відповідно до Календарного плану на проведення науково-дослідної роботи останній завершальний п`ятий етап робіт передбачав оформлення картопобудов та складання пояснювальної записки за результатами робіт у термін 24.01. – 29.02.2022, тобто відповідач повинен був виконати всі роботи за договором до 29.02.2022 включно.
Позивач нараховує штраф станом на 19.08.2024 на суму 272588,33грн, станом на дату нарахування прострочення виконання робіт понад 30 днів відповідає обставинам справи.
Суд, перевіривши розрахунок заявленого штрафу, встановив, що нарахування вказаної неустойки ґрунтується на умовах договору та на нормах законодавства, розрахунок є арифметично вірним, внаслідок чого вимоги в цій частині є правомірними і підлягають задоволенню в заявленому розмірі 19081,18грн.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 491,55грн, суд зазначає наступне.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).
Договором не було передбачено обов`язку відповідача повернути отримані кошти. 
З урахуванням викладених судом вище висновків, цей обов`язок виник у відповідача після звернення позивача до нього з листом-вимогою №2024/114 від 25.07.2024 повернути залишок невідпрацьованої суми попередньої оплати, граничний строк для повернення залишку попередньої оплати для відповідача наступив 12.08.2024 та з 13.08.2024 почалось прострочення виконання.
Оскільки зобов`язання відповідача з повернення позивачу суми передньої оплати у розмірі 272588,33грн не припинилися виконанням, нарахування відсотків річних за весь період користування чужими грошовими коштами до дня їх повернення є правомірним.
Відповідно до приєднаного до позову розрахунку ціни позову, заявлені до стягнення 3% річних нараховані позивачем за період з 29.07.2024 до 19.08.2024 на суму 272588,33грн. Початок періоду нарахування обґрунтований днем отримання відповідачем вимоги про повернення грошових коштів, однак позивачем не доведена обставина отримання підприємством вимоги саме 29.07.2024. 
Враховуючи висновки суду щодо початку прострочення виконання зобов`язання з повернення попередньої оплати 13.08.2024, суд здійснив власний розрахунок 3% річних за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" на суму 272588,33грн за період з 13.08.2024 по 19.08.2024 встановив, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 156,40грн.
В частинні стягнення 3% річних у розмірі 335,15грн вимоги не підлягають задоволенню. 

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238 ГПК України господарський суд, -
В И РI Ш И В:
Позовні вимоги – задовольнити частково.
Стягнути з Державного регіонального геологічного підприємства «Донецькгеологія» (84511, Донецька область, м.Бахмут, вул. О. Сибірцева, 17; код ЄДРПОУ25119860) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Юзівська» (04053, м.Київ, вул. Кудрявцева, буд. 26/28; код ЄДРПОУ 38077614) грошові кошти у розмірі 272588,33грн, додатковий штраф 7% у розмірі 19081,18грн, 3% річних у розмірі 156,40грн та судовий збір у розмірі 4377,39грн.
В решті позовних вимог – відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текс рішення складено та підписано 23.01.2026

Суддя Ю.В. Макарова