ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/22096/25
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М., 
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 10.07.2025 № 064350008869 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 02.07.2025 року.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії.
Ухвалою від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що періоди проживання без реєстрації зазначені у вищезазначеній довідці №215 на забрудненій території з 01.06.1990 по 03.12.1990 не відповідають періодам перебування Позивача на канікулах зазначених в архівній довідці навчального закладу від 18.06.2025 №148-Д-268-2025/2025 з 06.07.1990 по 31.08.1990. До періодів постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано: - період навчання з 01.09.1986 по 14.08.1990 (повний період навчання з 01.09.1986 по 27.06.1991, з 15.08.1990 особа працювала на забрудненій території згідно запису трудової книжки) згідно диплому від 23.06.1991 НОМЕР_1 в Житомирському державному педагогічному інституті ім.І.Франка, оскільки м.Житомир відповідно до переліку населених пунктів віднесених до зон 3 радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ УРСР від 23.07.1991 №106, не відноситься до зон радіоактивного забруднення. При визначенні факту проживання/роботи на забрудненій території неможливо взяти до уваги інформацію, зазначену у вищезазначеній довідці від 23.06.2025 №215, щодо періодів проживання без реєстрації під час канікул на забрудненій території на підставі свідчення свідків, оскільки встановлення факту проживання на забрудненій території за свідченням свідків, не передбачено чинним законодавством. За доданими документами станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 15.08.1990 по 31.12.1992 становить 02 роки 08 місяців 19 днів, а тому право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону №796 відсутнє.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою від 02.07.2025 про призначення пенсії за віком.
Відповідно до принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатами розгляду заяви позивача прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 10.07.2025 № 064350008869, в якому зазначено про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю проживання станом на 01.01.1993 - 3 роки (а.с. 14).
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 14.07.2025 повідомив позивачу про причини відмови в призначенні пенсії (а.с. 13).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV(далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).
Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивач в період з 26.04.1986 по 28.08.1986 була зареєстрована в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с. 23).
Тобто, в позивача наявна початкова величина.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зменшення пенсійного віку на 3 роки (початкова величина).
Щодо не зарахування періоду навчання в Житомирському деревному педагогічному інституті ім. І. Франка з 01.09.1986 по 28.06.1991, суд зазначає наступне.
Чуд звертає увагу, що спірним є період з 01.09.1986 по 14.08.1990, оскільки період з 15.08.1990 по 31.12.1992 враховані в період проживання позивача в зоні добровільного гарантованого відселення.
Так, позивач в спірний період навчалась на денній формі в Житомирському деревному педагогічному інституті ім. І. Франка, яке не знаходилось у зоні радіоактивного забруднення.
Період перебування на канікулах та проходження педагогічної практики, суд не приймає до уваги оскільки відповідно до законодавства факт постійного проживання за певною адресою повинен відповідати прописки (реєстрації) за такою адресою (а.с. 23).
Крім того, посилання позивача, що вона регулярно їздила да місця навчання та дому, суд не приймає, оскільки воно не підтверджене доказами.
Так, суду не надано проїзні документи (квитки), які підтверджують факт проїзду позивача з дому до навчання.
Щодо твердження позивача, що посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.10.1992 третьої категорії надане громадянам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали та додатково або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, суд зазначає.
На виконання положень Закону № 1058-ІVпостановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).
Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності).
Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17.
При цьому, суд звертає увагу, що у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
На підставі викладеного суд, враховуючи наведені висновки та встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.
Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
При цьому в контексті обставин цієї справи, суд також враховує, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23.
Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року справі №572/456/17, виходячи з того, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіоактивного забруднення, наголосив, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні гарантованого добровільного відселення.
Враховуючи вищевикладене та приписи ч. 1 ст. 77 КАС України, надавши правову оцінку поданим доказам, суд приходить до висновку про правомірність відмови у призначенні пенсії позивачу, оскільки позивач, на момент звернення з заявою про призначення пенсії (02.07.2025) не досягла пенсійного віку, зменшеного на 3 роки для отримання пенсійної виплати, а тому в задоволенні позову належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
вирішив:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пров. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005, код 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк