П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.01.2026  	Справа №607/23405/25 Провадження №3/607/536/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., за участю захисника – адвоката Ленька Р.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , працює водієм в ТОВ «Важковик Транс Буд»,
за ст. 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 
встановила:
29.10.2025 о 14:10 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , при здійсненні вантажних перевезень – піску, відповідно до ТТН № р87 від 29.10.2025, перевізник ТОВ «Важковик Транс Буд», не виконав законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки щодо проходження зважування транспортного засобу з ознаками перевищення вагових параметрів у зоні габаритно-вагового контролю, чим порушив ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У судовому засіданні 16.12.2025 захисник Ленько Р.І. заявив письмове клопотання про закриття провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-57 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Вказане клопотання вмотивоване тим, що: відповідно до формулювання, викладеного у протоколі, суть правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , полягає у не виконанні ним законної вимоги посадової особи Укртрансбезпеки щодо проходження зважування транспортного засобу з ознаками перевантаження вагових параметрів у зоні габаритно-вагового контролю, а не вимоги щодо слідування транспортного засобу до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю. Водночас за ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю (що відповідає формулюванню суті правопорушення у протоколі) передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, яка є спеціальною нормою. Тобто працівником Укртансбезпеки протоколом, наданим суду, ставиться ОСОБА_3 у вину порушення, передбачене ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, однак кваліфіковане за ст. 188-57 КУпАП. Зазначене позбавляє ОСОБА_3 його можливості здійснювати предметний захист, порушує його процесуальні права, у тому числі право на захист. Також вважає, що зазначена у Рішенні про супроводження автомобільного транспортного засобу № НОМЕР_2 від 29.10.2025 ознака порушення нормативно-вагових або габаритних параметрів – завантаження транспортного засобу вище бортів кузова – не підтверджується належними та допустимими доказами. При цьому, із зображень роздруківок фотознімків, доданих до протоколу, не можливо встановити наявність вказаної ознаки. Крім того, зазначає, що у протоколі ОСОБА_1 зазначено, що йому стало погано, крутиться голова (була травма). Аналогічно зазначено і у Акті про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу №АБ002959 від 29.10.2025, який є у матеріалах справи. Таким чином, вважає, що на виконання вимог підпункту «б» пункту 2.9 ПДР, водій ОСОБА_1 не мав права здійснювати рух транспортним засобом у повідомленому ним стані. 
У судовому засіданні 07.01.2026 захисник Ленько Р.І. подане ним клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.
ОСОБА_1 у жодне із судових засідань не з`явився, забезпечивши участь у справі захисника Ленька Р.І. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 268 КУпАП справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .
Ознайомившись із клопотанням захисника про закриття провадження у справі, заслухавши його доводи, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю за необхідне зазначити таке:
відповідно до ч. 17 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон) рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право, зокрема, супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз. 4 ч. 19 ст. 6 Закону).
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.05.2023 №519 затверджено Порядок супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу (далі – Порядок).
Згідно з п.п. 4-6 Порядку, ознаками порушення нормативів вагових або габаритних параметрів є: 1) завантаження транспортного засобу вище бортів кузова; 2) просідання вузлів підвіски транспортного засобу; 3) відсутність у водія транспортного засобу товарно-транспортної накладної чи відмова її пред`явити для перевірки. У разі виявлення ознак порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, визначених у пункті 4 цього Порядку, посадова особа приймає рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу за формою згідно з додатком 1 до найближчого місця зважування (стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю). Якщо на момент зупинки транспортного засобу найближче місце зважування у напрямку руху такого транспортного засобу не працює, транспортний засіб супроводжується до найближчого працюючого місця зважування на відстань не більше 50 кілометрів. Посадова особа у разі візуального виявлення у транспортному потоці транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, визначені у підпунктах 1 і 2 пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про зупинку такого транспортного засобу з дотриманням Правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 14 Порядку, посадова особа складає акт про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу згідно з додатком 2 шляхом установлення на колесо транспортного засобу блокуючого номерного пристрою (блокіратора) в таких випадках: 1) відмови водія транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, виконати рішення про супроводження транспортного засобу; 2) відмови водія транспортного засобу привести вагові або габаритні параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами в зоні габаритно-вагового контролю після встановлення порушення вагових або габаритних параметрів.
Адміністративна відповідальність за ст. 188-57 КУпАП настає за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №ПП003034 від 29.10.2025, у якому зафіксовано обставини вчинення правопорушення, а також містяться пояснення ОСОБА_1 : «Стало погано, крутиться голова (була травма)»; копією акту №016464 від 29.10.2025 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; копією рішення №РС002502 від 29.10.2025 про супроводження автомобільного транспортного засобу; копією акту №АБ002959 від 29.10.2025 про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія; копією товарно-транспортної накладної №р87 від 29.10.2025; фотознімками транспортного засобу з вантажем; відеозаписами, що містяться на CD-R диску.
Доводи захисника про те, що діяння, інкриміноване ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, підлягає кваліфікації за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, суд до уваги не бере, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Із досліджених судом доказів установлено, що транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено у м. Тернополі, вул. 15 Квітня, 37б. Під час зупинки посадовою особою Укртрансбезпеки водієві було пред`явлено законну вимогу щодо проходження габаритно-вагового контролю у зв`язку з виявленою ознакою порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, а саме завантаження транспортного засобу вище бортів кузова. З огляду на зазначене посадовою особою було прийнято рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборону подальшого руху такого транспортного засобу, що підтверджується рішенням №РС002502 від 29.10.2025. Однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження габаритно-вагового контролю, розташованого за адресою: Тернопільська область, с. Дружба, автомобільна дорога М-19, 345 км+580 м, що зафіксовано в акті №016464 від 29.10.2025.
Таким чином, відмова ОСОБА_1 від проходження габаритно-вагового контролю мала місце безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, тобто поза межами місця габаритно-вагового контролю. За таких обставин його діяння не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, яка встановлює відповідальність, зокрема, за відмову від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.
Внаслідок відмови водія транспортного засобу, що мав ознаку порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, від супроводження до місця зважування, автомобіль було заблоковано, що підтверджується актом №АБ002959 від 29.10.2025, у якому підставою блокування зазначено саме відмову водія від супроводження до найближчого місця зважування.
Також суд відхиляє доводи захисника про те, що у рішенні від 29.10.2025 ознака порушення нормативів вагових або габаритних параметрів не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки посадова особа Укртрансбезпеки відповідно до наданих їй повноважень має право візуально виявляти ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, зокрема завантаження транспортного засобу вище ботів кузова. Водночас у разі незгоди з висновками посадової особи водій мав можливість спростувати їх шляхом проходження габаритно-вагового контролю у встановленому місці зважування, однак від супроводження до пункту контролю відмовився, чим унеможливив проведення об`єктивної перевірки.
Крім того, твердження захисника про те, що на виконання вимог підпункту «б» пункту 2.9 ПДР, водій ОСОБА_1 не мав права здійснювати рух транспортним засобом у повідомленому ним стані, суд оцінює критично, оскільки посилання на погіршення стану здоров`я водія не підтверджені належними та допустимими доказами саме на момент вчинення події. Подана захисником копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 датована за 2023 рік, тоді як інкримінована подія відбулася 29.10.2025, тобто через значний проміжок часу, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку між зазначеним станом здоров`я та діями водія у день зупинки транспортного засобу.
Водночас сам факт письмового повідомлення водієм про погане самопочуття не звільняв його від обов`язку виконати законні вимоги посадової особи. За відсутності підтвердження тимчасової непрацездатності або заборони керування транспортним засобом на дату події, підстав для висновку про порушення підпункту «б» пункту 2.9 ПДР не вбачається.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП, а саме невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне накласти наОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 188-57, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
постановила:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який стягнути в дохід держави.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Cуддя	Н. П. Воробель