УХВАЛА
03 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 754/1281/25
провадження № 61-14908зно25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Зайцева А. Ю. від участі у розгляді заяви про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року, ухвали Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року та ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2025 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії, 
 
постановив ухвалу про таке:
1.           27 листопада 2025 року ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу Верховного Суду скріплену електронним цифровим підписом заяву про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року, ухвали Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року та ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2025 року за нововиявленими обставинами, у тексті якої висловлено недовіру судді Зайцеву А. О., а також заперечення проти того, щоб вищезгаданий суддя розглядав та вирішував заяву ОСОБА_1 .
 
2.           Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27 листопада 2025 року справу призначено колегії суддів: суддя-доповідач Зайцев А. Ю., судді Коротенко Є. В., Тітов М. Ю.
 
3.           У заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_1 заявляє відвід судді Верховного Суду Зайцеву А. Ю., мотивуючи тим, що він вказаному судді не довіряє і вважає, що суддя Зайцев А. Ю. на підставі пункту 3 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Наполегливо пропонує судді Зайцеву А. Ю. виконати конституційні вимоги частини другої статті 19 Конституції України. ОСОБА_1 у заяві вказує, «що ніякої справедливості від судді Зайцева А. Ю. чекати глупо, оскільки він неодноразово порушував одні і ті ж самі норми процесуального права».
 
4.           Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2025 року заявлений 
ОСОБА_1 відвід судді Верховного Суду Зайцева А. Ю. визнано необґрунтованим, заяву передано для вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.
 
5.           Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2025 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК вказану заяву про відвід передано судді Пархоменку П. І.
 
6.           Дослідивши зміст заяви про відвід, вважаю, що підстав для її задоволення немає, оскільки доводи ОСОБА_1 не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Зайцева А. Ю.
 
7.           Вирішення питання про відвід судді підпадає під сферу дії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
8.           Наявність обставин, що виключають участь судді в цивільному судочинстві (стаття 36 ЦПК) в даному конкретному випадку охоплюється поняттям «безсторонність», в сенсі статті 6 параграфу 1 Конвенції і має визначатися «суб`єктивною оцінкою», на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та «об`єктивною оцінкою» - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 81 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Салов проти України»).
 
9.           Підстави для відводу передбачені у статті 36 ЦПК. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
10.        Наведені ОСОБА_1 у заяві доводи свідчать про його незгоду з процесуальними діями судді Зайцева А. Ю., що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК не може бути підставою для відводу.
 
11.        Говорячи про «об`єктивний критерій» на підставі якого визначається наявність «неупередженості суду» в даній ситуації Суд враховує, що «об`єктивна перевірка» полягає в тому, що суд повинен створити враження неупередженості у стороннього спостерігача (пункт 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Incal v Turkey»), тобто необхідно визначити, чи маються, окрім поведінки судді, факти, що піддаються перевірці, які можуть викликати сумнів відносно неупередженості, в такому розумінні значення можуть мати навіть уявлення (пункт 58 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ferrantelli and Santangelo v Italy»). Для цього необхідно дотримання двох окремих умов: по-перше, щоб держава виконала свій обов`язок загального характеру по захисту судової системи від конфлікту інтересів, забезпечуючи, щоб внутрішня організація не допускала виконання однією і тією ж особою різних функцій в судовому процесі (пункт 123 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»); по-друге, щоб кожний суддя мав виконати своє особисте зобов`язання заявити самовідвід по відношенню до справи, де можливе виникнення думки такого конфлікту (пункт 48 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hauschildt v Denmark»).
 
12.        За змістом частини третьої статті 39 ЦПК відвід повинен бути вмотивованим.
 
13.        У даній справі доводи заяви про відвід стосуються незгоди 
ОСОБА_1 з процесуальними діями судді Зайцева А. Ю. у зв`язку із чим «об`єктивний критерій», який би міг свідчити про неупередженість судді не підтверджується.
 
14.        Крім того, згідно із частиною четвертою статті 36 ЦПК незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
15.        При дослідженні «суб`єктивної оцінки» береться до уваги, те що по-перше, на суд розповсюджується презумпція особистої неупередженості суддів, оскільки не встановлені докази зворотного (пункт 119 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»); по-друге на дії суддів не повинні впливати особиста прихильність чи упередження, що стосується особистих переконань судді у справі (пункт 118 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»), тобто суб`єктивний критерій стосується особистих переконань судді у справі.
 
16.        Так, доводи, на які посилається особа, яка заявила відвід, не підтверджують будь-яку особисту прихильність судді Зайцева А. Ю. до сторони у справі, ставлення його до справи або висловлення ним позиції саме по справі, що розглядається, а тому в даному випадку «суб`єктивний критерій» також не знайшов підтвердження.
 
17.        Таким чином, вказані у заяві обставини для відводу судді Зайцева А. Ю. не охоплюються змістом статі 36 ЦПК, а подальша участь судді у розгляді справи не буде становити порушення статті 6 Конвенції, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК, Суд 
 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Зайцева Андрія Юрійовича відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                           П. І. Пархоменко