ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 р. 	Справа № 520/31149/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 21.05.25 у справі № 520/31149/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі за текстом також – відповідач), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачене Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 22.08.2023 по 26.09.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.08.2023 по 26.09.2024;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку з несвоєчасною виплатою додаткової винагороди для військовослужбовців під час дії воєнного стану, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні, у відпустці за станом здоров`я за період з 22.08.2023 по 26.09.2024, виходячи з її розміру 100 000 грн на місяць;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недоплати грошового забезпечення, передбаченого у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату недоотриманого грошового забезпечення у повному обсязі відповідно до Розділу XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наголошує на неврахуванні судом першої інстанції того, що у зв`язку з отриманням тяжкої травми, що пов`язана із захистом Батьківщини, позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень протягом всього періоду перебування на лікуванні, у відпустці, реабілітації, що включає період з 22.08.2023 по 26.09.2024. Звертає увагу, що недоотримання грошового забезпечення, передбаченого у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, є окремим порушенням, яке врегульоване Розділом XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, та ніяк не може поглинатися вимогою про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у розмірі за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарських закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на яке передбачене Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану”. Зазначає про відсутність виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, яка передбачена п. 1 розділу ХХХІІ Порядку № 260 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) – 50 відсотків місячного грошового забезпечення, а також уважає, що компенсація за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2023 та 2024 роки виплачена у неналежному розмірі, оскільки під час її обчислення відповідачем не враховано грошову допомогу, що підлягала нарахуванню відповідно до Постанови № 168. Уважає, що з огляду на обставини спірних правовідносин має право на компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку з несвоєчасною виплатою додаткової винагороди для військовослужбовців під час дії воєнного стану, встановленої Постановою №168.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, з огляду на обставини справи, наголошує на незастосуванні судом першої інстанції приписів пункту 15 розділу І Порядку № 260, яка підлягала застосуванню у спірних правовідносинах, що потягнуло за собою прийняття помилкового рішення в частині задоволення позовних вимог.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 і з вересня 2022 року перебував у Збройних Силах України, Військова частина НОМЕР_1 .
У період з 09.01.2023 по 08.07.2023 та з 22.07.2023 по 22.08.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується Довідкою від 07.09.2023 за №10151.
22 серпня 2023 року позивач одержав мінно-вибухову травму, ампутацію лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, ампутація правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини стегна. Гостре пошкодження нирок. Дані травми позивач отримав за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 (підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.11.2023 за №13303).
Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2024 року №288-РС позивача звільнено у відставку за підпунктом “б” пункту 2 (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.11.2023 за №13303, 22 серпня 2023 року за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , позивач одержав мінно-вибухову травму, ампутацію лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, ампутація правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини стегна. Гостре пошкодження нирок.
Відповідно до первинних медичних документів (форма №100) 22.08.2023 - перша медична допомога надана в МПГДПСУ “Дружківка”. 23.08.2023 ОСОБА_1 доставлений до ПВД ОКЛМ.
З 23.08.2023 по 27.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "ДОКЛ ім. І.І.Мечникова" ДОР. 25.08.2023 позивача перенаправлено до ЦПЕВС (що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого центру патології та ендопротезування великих суглобів за №е13764 від 27.08.2023, доданою до позову).
З 28.08.2023 по 30.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" (що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №19986 від 30.08.2023, доданої до позову), рекомендовано подальше лікування в лікувальних закладах м. Вінниця (науково-дослідний інститут реабілітації осіб з інвалідністю).
З 30.08.2023 по 13.12.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Науково-дослідному інституті реабілітації осіб з інвалідністю ВНМУ ім. М.І.Прирогова (що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1095 від 13.12.2023, доданої до позову). Рекомендація: направляється до ТОВ “АДОНІС ЛАБ”, потребує протезування кукс правого стегна та лівого плеча.
З 13.12.2023 по 21.03.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні ТОВ “АДОНІС ЛАБ”.
16.01.2024 проведено медичний огляд позивача у Гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ “ГВКГ, Каліцтво, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті - графи II Розкладу хвороб, потребує стаціонарного лікування в умовах МЦ “Адоніс” терміном на 1 місяць. За наказом МОЗ №370 від 04.07.2007 - травма тяжка (що підтверджується довідкою ВЛК №1194 від 16.01.2024).
13.03.2024 проведено медичний огляд позивача у Гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ “ГВКГ. Каліцтво, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 63а графи II Розкладу хвороб НЕПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ З ВИКЛЮЧЕННЯМ З ВІЙСЬКОВОГО ОБЛІКУ (що підтверджується свідоцтвом про хворобу №6071 від 21.03.2024).
З 22.03.2024 по 06.05.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні ТОВ “Лікувально-діагностичний центр КІНДЕРЛЕНД” (що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 06.05.2024).
З 06.05.2024 по 26.07.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в клінічній лікарні “Феофанія” (що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24/3/2018 від 26.07.2024), переводиться для подальшої реабілітації в Український державний медико-соціальний центр війни (с. Циблі). Період узгоджено.
Відповідно до Висновку №82 визначено необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації внаслідок хвороби 289.6, 289.2 (коди згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб). *Висновок №82 від 01.07.2024).
Відповідно до Довідки МСЕК серії 12ААГ №746101 від 01.07.2024, копія якої додана до позову, ОСОБА_1 встановлено І Б групу інвалідності довічно.
З 27.07.2024 по 09.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Українському центрі ветеранів війни (виписний епікриз №1647 від 09.09.2024).
З 11.09.2024 по теперішній час позивач перебуває за кордоном для корекції та реабілітації після ампутації.
У позовній заяві позивач зазначає, що під час проходження військової служби (з моменту отримання травми 22.08.2023) та до звільнення (26.09.2024) позивач недоотримав грошове забезпечення.
Уважаючи, що ОСОБА_1 має право на додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у сумі 100000 грн за період лікування, та що відповідачем недоплачено грошове забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за період з моменту звільнення позивача відповідачем не було здійснено жодних дій щодо виплати заборгованості з грошового забезпечення у зв`язку з перебуванням на лікуванні, що пов`язане з отриманням тяжкої травми, а також при звільненні за станом здоров`я, та дійшов висновку, що позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 стосовно недоплати позивачу грошового забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату недоотриманого грошового забезпечення у повному обсязі відповідно до Розділу XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, суд першої інстанції зазначив, що вона задоволенню не підлягає, оскільки поглинається вимогою про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 17, 46 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статей 17, 65 Конституції України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними ст. 46 Конституції України (абз. 2, 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 р. № 12-р/2018). 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі за текстом - Постанова № 168).
Відповідно до п. 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.
Судом установлено, що позивач 22.08.2023 зазнав поранення (травми), після чого перебував на стаціонарному лікуванні після тяжкого поранення в закладах охорони здоров`я у період з 22.08.2023 по 26.09.2024.
За наданою відповідачем довідкою про нарахування та отримання грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 отримував додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно періоду знаходження на стаціонарному лікуванні з 22.08.2023 по 22.12.2023 у повному обсязі (а.с. 81).
Додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень пропорційно часу знаходження позивача на стаціонарному лікуванні в період з 16.01.2024 по 16.02.2024 виплачена в серпні 2024 року, що підтверджується довідкою про нарахування та утримання грошового забезпечення(а.с. 81, зворот).
Грошове забезпечення ОСОБА_1 . Військовою частиною НОМЕР_1 у періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024 нараховувалося і виплачувалося без урахування додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно з поясненнями відповідача станом на 22.12.2023 до Військової частини НОМЕР_1 не було надано висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) для прийняття командиром військової частини рішення про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах.
Так, відповідач посилається на абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260, яким визначено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Проте колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та Постанови № 168 Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 затверджено зміни до Порядку № 260, а саме, доповнено новим розділом XXXIV, який врегульовує питання виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану (застосовується з 01 лютого 2023 року).
Згідно з п. 11 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
За матеріалами справи після отриманої травми (поранення) позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні: у КП «Дніпропетровська ОКЛ ім. 1.1. Мечникова» - з 23.08.2023 по 27.08.2023; у КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» - з 28.08.2023 по 30.08.2023; в НДІ Реабілітації осіб з інвалідністю (ННЛК) ВНМУ ім. М І. Пирогова - з 30.08.2023 по 13.12.2023; у ТОВ «Адоніс Лаб» - з13.12.2023 по 20.03.2024; у ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Кіндерденд»» - з 22.03.2024 по 06.05.2024; у клінічній лікарні «Феофанія» - з 06.05.2024 по 26.07.2024; в Українському центрі ветеранів війни - з 27.07.2024 по 09.09.2024; з 11.09.2024 по 26.09.2024 (дату звільнення) – за кордоном для корекції та реабілітації після ампутації.
Отримана позивачем травма за Наказом МОЗ № 307 від 04.07.2007 є травмою тяжкого ступеню.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на час спірних правовідносин, позивач мав право на отримання додаткової винагороди у періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024, коли він перебував на стаціонарному лікуванні.
Колегія суддів зауважує, що за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 11 квітня 2025 року у зразковій справі №280/8933/24, призначення та виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням відбувається за настання особливого юридичного факту - поранення під час захисту Батьківщини, що зумовлює лікування (по тривалості часу воно може бути різним) або потребу у відпустці для лікування у зв`язку з отриманням тяжкого поранення. При цьому обидва наслідки поранення є обмеженими в часі, оскільки і лікування, і відпустка відбуваються упродовж певного (необхідного, визначеного) часу. Тому й зазначена винагорода повинна здійснюватися упродовж цього часу - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачене Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024.
Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у розмірі відповідно за останньою займаною посадою у повному обсязі за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), право на які передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", не підлягають задоволенню як такі, що фактично дублюють вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачене Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 22.08.2023 по 26.09.2024 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.08.2023 по 26.09.2024.
Так, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 2 Розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає:
- щомісячні основні види грошового забезпечення;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.
Щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», колегія суддів зазначає таке.
Правове регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачене Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 за № 2050-III (далі – Закон № 2050-III).
Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати;
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення);
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Положення Закону № 2050-III та Порядку № 159, а також правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 638/19990/16-а, від 11 лютого 2021 року у справі № 1540/3742/18, від 05 липня 2022 року у справі № 420/7633/20, від 04 грудня 2024 року у справі № 380/24300/23, вказують на те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, зокрема, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
За результатом розгляду справи № 280/8933/24 як зразкової, Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2025 року дійшов висновку, що додаткова винагорода, установлена Постановою Уряду № 168 на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення, є додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців та входить до складу їх грошового забезпечення. Відповідно, у розумінні вимог Закону № 2050-III та Порядку № 159, такий додатковий вид грошового забезпечення є грошовим доходом, який вони одержують на території України і який не має разового характеру, а порушення строку його виплати є підставою для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.
Разом з цим, відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст зазначених норм права дає підстави для висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі додаткової винагороди за Постановою № 168) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Відповідач ще не нарахував та не виплатив належне грошове забезпечення позивача на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
З огляду на викладене, оскільки суми не виплачені, а компенсація втрати частини доходів відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 здійснюється в день виплати основної суми доходу, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині відсутні.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.11.2022 у справі № 674/22/17, від 24.07.2024 у справі № 520/2674/2020 від 31.07.2024 у справі № 480/1704/19, від 14 травня 2025 року у справі № 160/672/24, в яких зазначено, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Тобто виплата компенсації втрати частини доходів пов`язана з виплатою основної суми доходу.
Разом з цим, щодо вимог позову про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо недоплати позивачу грошового забезпечення, передбаченого у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату недоотриманого грошового забезпечення у повному обсязі відповідно до Розділу XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, колегія суддів зазначає таке.
Пунктами 5, 6 розділу XXXI Порядку № 260 «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Відповідно до пункту 1 розділу XXXII Порядку № 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За приписами підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі - 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.
Відповідно до витягу з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2024 за № 321 (а.с. 53) солдата ОСОБА_1 з 26 вересня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” визначено виплатити грошову компенсацію за: 
8 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік,
20 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік,
30 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Пунктом 1 Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460 «Про затвердження Порядку та умов вмішати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» встановлено виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 96 відсотків місячного грошового забезпечення.
Згідно з грошовим атестатом від 26.09.2024 за №1781/266957 (а.с. 53), виданим Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 нараховано: оклад за військове звання - 530 гривень, посадовий оклад за 04 тарифним розрядом - 2730 гривень, надбавку за вислугу років (25%) від суми окладу за військове звання та посадового окладу - ( 2730 + 530) * 25% = 815 гривень; надбавку за особливості проходження служби (65%) від суми складових посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (2730+530+815)*65 = 2 648,75 гривень; премію - 535%, посадовий оклад - 2730 * 535% = 14 605,5 гривень; компенсацію за невикористані відпустки - 61 143, 42 гривень; одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі - 20 476,08 гривень; індексацію грошового забезпечення до 24.09.2024 - 73,78 гривень.
Отже, одноразова грошова допомога у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу не виплачувалася.
Водночас під час розгляду справи судом установлена протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024, яка входить до складу грошового забезпечення позивача, та мала бути врахована під час виплати грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо недоплати позивачу грошового забезпечення, передбаченого у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату недоотриманого грошового забезпечення у повному обсязі відповідно до Розділу XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року за № 260.
Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 520/31149/24 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачене Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 23.12.2023 по 15.01.2024 та з 17.02.2024 по 26.09.2024.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недоплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, передбаченого у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, відповідно до Розділу XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення у повному обсязі відповідно до Розділу XXXI “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   О.В. Присяжнюк