Справа № 560/8127/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

11 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки і піклування у справах дітей Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки і піклування у справах дітей Виконавчого комітету Хмельницької міської ради в якому просить визнати протиправними дії управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради - відділ реєстрації місця проживання щодо відмови у реєстрації місця проживання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 22.04.2025 року. Зобов`язати управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 22.04.2025 року, без згоди батька.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 22 квітня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син позивачки) звернувся на адресу відділу реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради із заявою Б-4509 про реєстрацію його місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, 22 квітня 2025 року відповідачем у реєстрації місця проживання (перебування) ОСОБА_2 (сина позивачки) відмовлено відповідно до п. 32 постанови КМУ № 265-від 07.02.2022.
Вважає, такі дії відповідача щодо відмови сину позивачки протиправними, а тому звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Вказує, що 22 квітня 2025 року у відділ реєстрації місця проживання було подано заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . У реєстрації місця проживання було письмово відмовлено оскільки не було подано необхідних для вчинення дії документів, відсутня згода батька дитини.
Згідно з пунктом 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання, перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.
Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що 15 грудня 2009 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (позивачкою), про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 164. 
Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище - ОСОБА_5 (що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народився син - ОСОБА_2 про що 13 квітня 2010 року складено відповідний актовий запис № 66. 
Батько дитини згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 - ОСОБА_3 (що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ).
Після другого шлюбу позивачка має прізвище - ОСОБА_6 (що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_4 ).
Згідно з витягом з, реєстру територіальної громади позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, син позивачки - ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання.
Фактичним постійним місцем проживання позивачки та її неповнолітнього сина - ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 та власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
22 квітня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся на адресу відділу реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради із заявою Б-4509 про реєстрацію його місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .
У поданій заяві міститься відмітка про те, що мати ОСОБА_1 дає згоду на реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_2 .
Однак, 22 квітня 2025 року відповідачем у реєстрації місця проживання (перебування) ОСОБА_2 відмовлено відповідно до п. 32 постанови КМУ № 265-від 07.02.2022, оскільки не було подано усіх необхідних для вчинення дії документів, а саме відсутня згода батька дитини.
Не погоджуючись з такими діями щодо відмови у реєстрації сина позивачки, а тому звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно частин 1, 2 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про свободу пересування ,та вільний вибір місця проживання в Україні" вільний вибір місця проживання обмежується, зокрема, щодо осіб, які не досягай 14-річного віку.
01.12.2021 набув чинності Закон України №1871-ІХ від 05.11.2021 "Про надання публічних (електронних, публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон №1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних; (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок, надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними; відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема; виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад, для обґрунтованого, розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.
Відповідно до частин 1,2 статті 4 Закону №1871-IX особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).
Порядок декларування місця, проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання, (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Згідно частини 1 статті 5 Закону №1871-IX громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.
Відповідно до частин 3, 4 статті 5 Закону №1871-IX задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання, (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.
Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного, з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна.
Згідно з частинами 2, 3 статті 7 Закону №1871 -IX дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами.
Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1871-IX у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку.
У відповідності до частини 2 цієї статті до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); 4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи", як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №1871-IX під час особистого відвідування особою органу реєстрації заява про реєстрацію місця проживання (перебування) формується посадовою особою органу реєстрації з використанням відповідних програмно-технічних засобів та відтворюється у паперовій формі.
За частиною 7 статті 9 Закону №1871-IX забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1871-IX внесення інформації про задеклароване, або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади здійснюється, в день подання особою відповідних документів (у тому числі в електронній формі), а в разі подання документів через центр надання адміністративних послуг, або отримання органом реєстрації інформації в електронній формі у неробочий час - наступного робочого дня.
Згідно частини 1 статті 11 Закону №1871-IX особа, яка декларує або реєструє своє місце проживання (перебування) у Житлі, яке не, є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) або декларації про, місце проживання надає згоду власника (співвласників) житла чи уповноваженої особи житла на декларування або реєстрацію особою свого місця, проживання (перебування) за адресою цього житла у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі декларування або реєстрації місця проживання особою, яка є власником (співвласником) цього житла, згода інших співвласників або інших осіб, місце проживання яких зареєстровано// задекларовано в цьому житлі, не вимагається.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №4871 -IX орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо:
1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування);
2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям у поданих особою документах або даних;
3) особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі;
4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними, або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився;
5) за декларуванням або реєстрацією місця проживання (перебування) особи звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів;
6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку;
7) за адресою житла, в якому особа, декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла;
8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, наведеним у заяві (декларації), поданій стосовно цієї дитини; 
9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, наведеним у заяві (декларації), поданій цією дитиною.
Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації :місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок №265).
Відповідно до п.3 Порядку №265, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.
Особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) (п. 31 Порядку №265).
Відповідно до п. 32 Порядку № 265 у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.
Згідно з п.34 Порядку № 265 у разі коли місце проживання батьків або інших законних , представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.
Суд встановив, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади позивачка (законний представник - мати) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і саме там її син - ОСОБА_2 виявив бажання зареєструвати своє місце проживання.
Суд зазначає, що ОСОБА_2 , якому на час звернення до відповідача із заявою про реєстрацію місця , проживання виповнилося 15 років, виявив намір зареєструвати місце свого проживання за адресою проживання своєї матері.
При цьому, єдиною підставою для відмови відповідача у реєстації місця проживання дитини за місцем проживання його матері, з посиланням на п. 32 Порядку № 265 є відсутність письмової згоди другого з батьків.
Суд звертає увагу, що Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" не містить вимоги щодо необхідності отримання/надання - у разі реєстрації дитини віком від 14 до 18 років місця свого проживання (перебування) під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) - згоди обох батьків (або інших законних представників) для реєстрації свого місця проживання за адресою житла, в якому задекларований/зареєстрований один з батьків дитини віком від 14 до 18 років.
Крім того, положення пункту 32 Порядку №265 потрібно застосовувати спираючись насамперед на положення закону й мету його регулювання відповідної сфери правовідносин.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі №420/12209/22.
Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються, питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Одним із прав, закріплених в ст. 33 Конституції України зазначено: кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання.
Суд звертає увагу, що позивачка у позовній заяві вказує, що отримати згоду батька дитини не видається за можливе, оскільки, він багато років тому виїхав за кордон, з позивачкою не спілкується, до дитини не приїжджає, місце перебування батька дитини позивачці не відомо.
При цьому, неповнолітній ОСОБА_2 на даний час не має взагалі зареєстрованого місця проживання, а невизначеність (відсутність) реєстрації місця проживання дитини за його фактичним місцем проживання з матір`ю суперечить інтересам останнього та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.
З огляду на наведене вище, суд вважає, що посилання відповідача на приписи Порядку №265, як на підставу правомірності відмови дитині, яка досягла 15 років, у здійсненні реєстрації місця проживання без згоди батька і як наслідок відмову у реєстрації є безпідставними.
Суд також звертає увагу на висновки, які викладені у постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі №420/12209/22, щодо можливості (дозволеності) реєстрації місця проживання особою віком від 14 до 18 років під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) за адресою зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування) одного з її батьків за відсутності на те згоди іншого з батьків.
Верховний Суд у своїй постанові вказав, що: "Особа (дитина) віком від 14 до 18 років може самостійно або за посередництва свого представника, зокрема одного з батьків, реєструвати місце свого проживання (перебування) у порядку, визначеному Законом № 1871-IX, а також постановою Кабінету Міністрів України. Закон № 1871-IX не містить вимоги щодо необхідності отримання/надання у разі реєстрації дитини віком від 14 до 18 років місця свого проживання (перебування) під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) - згоди обох батьків (або інших законних представників) для реєстрації свого місця проживання за адресою житла, в якому задекларований/зареєстрований один з батьків дитини віком від 14 до 18 років. Відмова у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 12 Закону № 1871-IX, не може основуватися на вимогах/приписах підзаконного акта; положення пункту 32 Порядку № 265 потрібно застосовувати спираючись передовсім на положення закону й мету його регулювання відповідної сфери правовідносин.".
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З огляду на наведене вище, суд вважає, що дії управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради - відділ реєстрації місця проживання щодо відмови у реєстрації місця проживання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 22.04.2025 року, є протиправною.
Тому, з метою повного захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 22.04.2025 року, без згоди батька.
Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи те, що позивачка довела протиправність дій відповідача, щодо відмови у реєстрації місця проживання її дитини, а відповідач в свою чергу не довів правомірність такої відмови, а тому з огляду на наведені вище обставини, а також перевіривши докази, які містяться в матеріалах справи співставивши їх із нормами права, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача орган опіки і піклування у справах дітей Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради - відділ реєстрації місця проживання щодо відмови у реєстрації місця проживання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 22.04.2025 року. 
Зобов`язати управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 22.04.2025 року, без згоди батька.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) 	
Відповідач:	Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (вул. Грушевського, 86,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 36450818) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук