Справа № 450/1735/25 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 33/811/157/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , адвоката Задорожного Івана Богдановича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Задорожного І. Б. на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2026 року, 

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2026 року,  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605, 60 грн. судового збору.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 10.04.2025 року о 20.45 год. в с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 40 водій ОСОБА_1 керував т/з БМВ 530D д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову адвокат Задорожний І. Б. подав апеляційну скаргу у якій просить постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.01.2026 року скасувати та закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що працівниками патрульної поліції не дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» автомобіль марки BMW 530D д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 б зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права
Зазначає, що як вбачається з відеозаписів із нагрудної камери поліцейського та відеокамери встановленої в поліцейському автомобілі, долучених до протоколу та матеріалів справи, такі не містить інформації про події, які відбувалися з 20 год 52 хв. до 21 год. 18 хв. 10.04.2025, коли складався протокол про адміністративне правопорушення і ОСОБА_1 не одноразово заявляв інспекторам поліції, що погоджується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі але працівники поліції йому в цьому праві відмовили.
Вважає, що відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 10.04.2025, частини відеозаписів між собою не пов`язані, що свідчить недотримання вимог законодавства щодо фіксування правопорушення.
Звертає увагу, що судом першої інстанції було витребувано у СРПГІ ВІТ №2 Золочівського РВІІ НП у Львівській області повний відеозапис з нагрудних відеокамер поліцейських, щодо подій які передували складанню протоколу від 10.04.2025, а також подій - відбувались під час складення протоколу відносно ОСОБА_1 СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області таких відеозаписів не було надано.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , адвоката Задорожного І. Б. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 296709 від 10.04.2025 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; CD-дисках з відеозаписом події, яка мала місце 10.04.2025 року; рапорті працівника поліції від 10.04.2025 року; 
Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.
Щодо апеляційних тверджень, про неповноту дослідження судом першої інстанції доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає такі безпідставними.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність водія за як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо доводів захисника Задорожного І.Б., де останній вказує, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є безперервним, апеляційний суд зазначає наступне.
На вказаному записі відображено події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, відображено процес оформлення працівниками поліції матеріалів справи про адміністративні право порушення. Із оглянутого відеозапису слідує, що при висловленні працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 останніми (працівниками поліції) було встановлено наявність достатніх підстав для огляду ОСОБА_1 .
З долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію руху ОСОБА_1 автомобілем марки BMW 530D д.н.з. НОМЕР_1 , який хоч і не веде безперервну відеозйомку (один файл), але обставини вчинення правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також проходження ним огляду на місці зупинки т/з та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності.
Апеляційним судом встановлена відсутність жодних порушень працівниками поліції вимог "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р., "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України і Міністерства Охорони Здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.
Інші доводи апеляційної скарги в були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:

апеляційну скаргу адвоката Задорожного Івана Богдановича – залишити без задоволення.
Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ