ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2026 р. Справа№ 911/2324/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шапрана В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Андрієнка В.В. 

без повідомлення учасників справи 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025

у справі №911/2324/25 (суддя - Черногуз А.Ф.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Ф"
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Ф" про стягнення 197205,19 грн, з яких: 94575,23 грн - заборгованість за надані послуги з постачання електричної енергії, 84284,96 грн - інфляційні втрати, 18345 грн - 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №220063207 від 22.08.2014 про постачання електричної енергії.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.07.2025 відкрито провадження у справі №911/2324/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі №911/2324/25 у задоволення позову Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням приписів процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що заборгованість відповідача у розмірі 101030,88 грн (60742,27 грн вартість поставленої активної електричної енергії та 40288,61 грн - перевищення договірних величин споживання) підтверджена долученими до позову доказами, а саме: довідкою про фактично спожиту електричну енергію за період з 22.08.2014 по 20.07.2021; інформацією показника приладу обліку відповідача; рахунком-фактурою за спожиту електричну енергію за грудень 2018 року; оборотною сальдовою відомістю. Вказаного судом першої інстанції не враховано та безпідставно відмовлено в задоволенні позову.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 апеляційну скаргу у справі №911/2324/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Євсіков О.О.
28.10.2025 суддею Північного апеляційного господарського суду Корсаком В.А. заявлено самовідвід від розгляду справи №911/2324/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 задоволено заяву судді Корсака В.А. про самовідвід від розгляду справи №911/2324/25 та передано її матеріали для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 апеляційну скаргу у справі №911/2324/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі №911/2324/25, вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України та надано відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 22.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Київобленерго" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київській регіональні електромережі", постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Ф" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії №220063207, відповідно до умов якого:
- постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 320 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору. Приєднана потужність у точці підключення становить 400 кВА/кВт. Точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно "Акту сторін", та зазначається в додатку №1 "Загальна однолінійна схема електропостачання", що є невід`ємною частиною даного договору (розділ 1 договору);
- постачальник зобов`язується: виконувати умови цього договору; продавати (постачати) споживачу електричну енергію, як товар з врахуванням його особливих споживчих якостей та фізично-технічних характеристик: в межах дозволеної потужності, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №2 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених у додатку №3 "Режими постачання електричної енергії"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами України (ГОСТ 13109-97 "Норми якості електричної енергії енергії в системах електропостачання загального призначення") (п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору);
- споживач зобов`язується: виконувати умови цього договору. Дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки. Оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію" та додатку №6 "Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії". Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережою постачальника та електроустановками споживача згідно з умовами додатку №5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії". Забезпечити встановлення засобів диференційного (погодинного) обліку електричної та локального устаткування збору і обробки даних у випадках, якщо приєднана потужність електроустановок на об`єкті споживача становить 150 кВт і більше та середньомісячний обсяг споживання за попередні 12 розрахункових періодів становить 50 тис. кВт год. і більше, в узгоджені з постачальником строки (п.п. 2.3.1.-2.3.4, 2.3.7 договору).
- постачальник має право: отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на умовах передбачених в додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", за компенсацію перетікання реактивної електричної енергії, на умовах передбачених в додатку №5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" та інші платежі обумовлені цим договором. Обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 цього договору відповідно до порядку, передбаченого ПКЕЕ (п.п. 3.1.1, 3.1.2 договору)
- за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт год і більше (п. 4.2.2 договору);
- договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях заявлених споживачем згідно з п. 5.2. цього договору обсягів. Договірні величини споживання електричної енергії та потужності визначаються сторонами у додатку №2 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу", що є невід`ємною частиною цього договору. Для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (включаючи обсяги споживання субспоживачів) за формою додатку №2 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" (п.п. 5.1., 5.2. договору);
- облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) споживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами додатку №4 та додатку №5 до договору. На підставі показів засобів обліку електроенергії та згідно умов додатку №6 оформлюються: - акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної потужності (у разі потреби за ініціативою постачальника). Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (п.п. 7.1., 7.5., 7.8. договору).
Згідно п.п. 1.1., 1.3, 1.5, 2.1. Порядку розрахунків за активну електроенергію (додаток №4 до договору) розрахунковий період встановлено споживачу з 20 числа календарного місяця до 20 числа наступного місяця. Якщо дата закінчення розрахункового періоду припадає на 30 або 31 число у місяцях, які мають меншу кількість днів, воно переноситься на останній день місяця. Обсяг спожитої електричної енергії для внесення авансового платежу визначається на основі обсягу договірної величини на відповідний розрахунковий період. Для розрахунку авансового платежу застосовуються роздрібні тарифи попереднього періоду. Звірка балансу розрахунків з оформленням актів звірки заборгованості, актів про використану електроенергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції виконується за вимогою однієї із сторін. При цьому інша сторона не має права відмовити у оформленні цих документів. Порядок оплати за активну електроенергію виконується у формі авансової оплати та/або планових платежів з остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду.
Покази розрахункових приладів обліку електричної енергії (лічильників) знімаються станом на 24-00 годин останнього дня розрахункового періоду. У разі неподання споживачем даних про покази лічильників, вказаних в п.2 цього додатку та у разі відсутності показів цих лічильників, знятих постачальником, визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється у відповідності із вимогами ПКЕЕ. У випадку коли постачальник зняв покази електролічильників, які відрізняються від наданих споживачем, обсяги спожитої електроенергії розраховуються за показами знятими постачальником (п.п. 8, 9 Порядку зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку, додаток №6 до договору).
З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №220063207 від 22.08.2014 як належну підставу у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання електричної енергії.
Матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Ф" направило Приватному акціонерному товариству "Київобленерго" лист, в якому просило відключити його від користування електричної енергії та розірвати договір з 02.05.2018.
07.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Ф" було відключено від електропостачання на ввідному автоматичному вимикачі та опломбовано, про що представниками сторін було складено акт №648536 про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому.
Актом №648536 було зафіксовано, зокрема: тип лічильника №NIK2303; номер лічильника №8800200; показання лічильника 001724.
До акта долучена копія наряду про відключення від 05.05.2018. В наряді також зафіксовано номер, тип лічильника, номер лічильника та показання лічильника, які відповідають акту №648536. Крім того в наряді про відключення зазначено, що сума боргу становить 0,00 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що 31.05.2018 було здійснено остаточний розрахунок вартості наданих послуг та виставлено відповідачу рахунок на суму 101030,88 грн з ПДВ, з яких: вартість поставленої активної електричної енергії становить 60742,27 грн з ПДВ; перевищення договірних величин споживання 40288,61 грн з ПДВ. При цьому, станом на 02.05.2018 на рахунку відповідача існувало кредитове сальдо (аванс) в розмірі 19547,04 грн, а тому борг відповідача склав 81483,84 грн.
Також позивач вказав, що після відключення відповідача від електропостачання останній продовжував споживати реактивну електричну енергію та електроенергію у вигляді втрат через ввідний автоматичний вимикач. Електропостачання здійснювалося до трансформаторів, які відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін перебували на балансі відповідача (додаток №1 до договору). У грудні 2018 року відповідача було повністю від`єднано від електропостачання шляхом демонтажу ввідних кабелів. 
За повідомленням позивача, станом на 01.01.2019 загальна заборгованість відповідача склала 94575,23 грн з ПДВ (в підтвердження чого надано оборотно-сальдову відомість за період 2014-2019 роки).
27.02.2025 та 06.05.2025 позивач направляв відповідачу претензії з вимогою погасити заборгованість, проте відповіді на них отримано не було, заборгованість не погашено.
З огляду на вказані обставини, враховуючи нездійснення відповідачем оплати виставлених рахунків, позивач, вважаючи що його права порушені, звернувся до суду із цим позовом про стягнення з відповідача 94575,23 грн заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії, 84284,96 грн інфляційних втрат, 18345 грн 3% річних.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження нарахованої позивачем заборгованості станом на 31.05.2018 на суму 101030,88 грн (за активну - 60742,27 грн і перевищення договірної величини у розмірі 40288,61 грн), водночас відповідно до ст. 74 ГПК України надання позивачем відповідних доказів є його процесуальним обов`язком.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київській регіональні електромережі", з огляду на наступне.
Предметом спору у даній справі є наявність/відсутність у відповідача обов`язку оплати вартості спожитої електричної енергії за період 22.08.2014-20.07.2021 у розмірі 94575,23 грн.
Згідно приписів ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
За умовами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Колегія суддів зауважує, що за своєю юридичною природою договір №220063207 від 22.08.2014 є договором енергопостачання.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
За змістом ч. ч. 2, 6, 7 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. 
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.
У пункті 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено (далі - ПРРЕЕ), що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.
Згідно із п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії (п. 4.12. ПРРЕЕ).
Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (п. 4.13. ПРРЕЕ). 
Судом встановлено, що за умовами договору №220063207 позивач постачав відповідачу електричну енергію на адресу м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14.
У той же час, 05.05.2018 відповідач направив позивачу листа, яким повідомив про розірвання договору про постачання електричної енергії з 02.05.2018 та висловив прохання відключити його від користування електричною енергією.
07.05.2018 позивач здійснив відключення відповідача від електропостачання, що підтверджується актом №648536 від 07.05.2018. 
Згідно інформації, яка міститься в наряді про відключення відповідача від 05.05.2018, показники лічильника станом на час відключення - 001724, суму боргу станом на дату відключення - 0,00 грн, що свідчить про відсутність заборгованості у відповідача на момент відключення.
Водночас позивач стверджує, що 31.05.2018 ним було здійснено остаточний розрахунок вартості наданих послуг та виставлено відповідачу рахунок на загальну суму 101030,88 грн з ПДВ, з яких: - вартість поставленої активної електричної енергії - 60742,27 грн з ПДВ; - перевищення договірних величин споживання - 40288,61 грн з ПДВ. Оскільки станом на 02.05.2018 на рахунку відповідача існувало кредитове сальдо у розмірі 19547,04 грн, яке було зараховано в рахунок поставленої електричної енергії, позивач вважає, що сума заборгованості зменшилась із 101030,88 грн до 81483,84 грн.
Крім того, за повідомленням позивача, після розірвання договору з червня 2018 року відповідач продовжував фактично споживати електричну енергію через ввідний автоматичний вимикач, а саме - реактивну електроенергію та електроенергію у вигляді втрат у мережах. Повне відключення відповідача від електропостачання відбулося лише у грудні 2018 року. При цьому позивач вказує, що заборгованість у розмірі 81483,84 грн збільшилась до 94575,23 грн, тобто фактично ним здійснено нарахування за період з червня по грудень 2018 року втрат електричної енергії на суму 13091,39 грн (94575,23 - 81483,84).
В підтвердження наявності у відповідача заборгованості у відповідній сумі позивачем надано суду: довідку про фактично спожиту електроенергію (від 06.05.2025); рахунок-фактур за спожиту електричну енергію за грудень 2018 року; оборотно-сальдову відомість.
Надаючи оцінку наданим позивачем доказам в підтвердження позовних вимог, колегія суддів вказує наступне.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, надання позивачем послуг з поставки, в розумінні положень Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", є господарською операцією, підставою для бухгалтерського обліку якої є первинні документи, які повинні мати певні реквізити.
Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з абз. 1 п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.
А тому надання позивачем послуги з постачання електричної енергії у розумінні положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є господарською операцією, підставою для бухгалтерського обліку якої є первинні документи, які повинні мати певні реквізити.
В той же час норми Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" не визначають, що обставини передачі товару між юридичними особами можуть підтверджуватись тільки первинними документами.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).
За умовами договору №220063207, на підставі показів засобів обліку електроенергії та згідно умов додатку №6 оформлюються: - акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної потужності (у разі потреби за ініціативою постачальника).
Проте, матеріали справи не містять жодних первинних бухгалтерських чи технічних документів (актів приймання-передачі електричної енергії, рахунків, банківських виписок тощо), які б підтверджували обсяги фактично спожитої та оплаченої відповідачем електричної енергії.
При цьому, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором у розмірі 94575,23 грн позивачем надано суду, зокрема, оборотно-сальдову відомість по споживачу за період з 09.2014 по 01.2019 та довідку Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" станом на 06.05.2025 про фактичну спожиту електричну енергію.
Водночас, як вірно зауважено судом першої інстанції, вказана оборотно-сальдова відомість не є первинним бухгалтерським документом, який би міг підтверджувати наявність заборгованості зі сплати електроенергії. Оборотно-сальдова відомість є лише зведеним обліковим документом, який формується на підставі первинних документів з метою контролю та узагальнення даних, а тому сама по собі не може бути належним і допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 94575,23 грн.
Надана ж позивачем довідка від 06.05.2025 охоплює період з серпня 2014 по липень 2021 року та містить інформацію щодо двох лічильників №149600 та №8800200, обсяги споживання електричної енергії за кожен місяць та вартість такого споживання у період з серпня 2014 року по липень 2021 року. Проте, вказана довідка не містить інформації про проведені відповідачем платежі за відповідні періоди, а тому суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру заборгованості були враховані обсяги поставленої електроенергії та здійснені відповідачем оплати. Також подана позивачем довідка не є первинним бухгалтерським документом.
Окрім того матеріли справи не містять розрахунків за реактивну електроенергію та електроенергію у вигляді втрат у мережах у сумі 13091,39 грн (відповідно до додатків №5 та №8 до договору) нараховану позивачем з червня по грудень 2018 року, після розірвання договору. 
Отже, із наданих позивачем документів неможливо встановити факт наявності у відповідача заборгованості та її дійсний розмір, оскільки не надано актів приймання-передачі електричної енергії, рахунків на оплату, банківських виписок в яких би відображались суми всіх оплат здійснених відповідачем тощо.
Інших належних та достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача в пред`явленому до стягненні розмірі, стороною позивача суду надано не було.
На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено достатніми доказами наявність у відповідача заборгованості за поставлену електричну енергію, зокрема, у визначеному позивачем розмірі.
Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Так, за змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведені підстави для стягнення з відповідача пред`явлених сум боргу за поставлену електроенергію, а відтак суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні цих позовних вимог.
Враховуючи, що позивачем не доведено наявності у відповідача основної заборгованості за спірним договором, відсутні підстави для нарахування та, відповідно, стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на таку заборгованість, у зв`язку з чим вказані вимоги також не підлягають задоволенню.
З урахуванням наведеного доводи апелянта по суті його скарги свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для його скасування.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі №911/2324/25 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для його зміни чи скасування, в розумінні приписів ст. 277 ГПК України, не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2022 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі №911/2324/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя В.В. Шапран 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко