ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 лютого 2026 року	Справа №160/34481/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (Повітряне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") щодо залишення без реалізації та повернення на доопрацювання матеріалів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. " 2" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно та належним чином розглянути подання військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 оформити та видати наказ ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дружиною-особою з інвалідністю.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач, старший солдат ОСОБА_1 , звернувся до командування своєї військової частини НОМЕР_2 з рапортом на звільнення з військової служби на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». За результатами розгляду рапорту позивача, до командира військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь військової частини НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») №177/177/2/574-к від 27.10.2025 року щодо подання ОСОБА_1 на звільнення з військової служби. У відповіді зазначається, що тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , було прийнято рішення матеріали щодо звільнення позивача з військової служби - залишити без реалізації та відправити їх на доопрацювання «відповідно до вимог чинного законодавства України». Відповідно до тексту відповіді, дане рішення було аргументовано тим, що до матеріалів щодо звільнення не було додано документів, які б підтверджували підставу звільнення позивача, а саме документів які б підтверджували необхідність здійснення постійного стороннього догляду за дружиною. ОСОБА_1 , при поданні рапорту було додано всі необхідні документи, які визначені у п.п. 23 п. 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ від 10.04.2009 № 170. Проте, військова частини НОМЕР_1 у своїй відповіді прокоментувала їх наступним чином: «За результатами розгляду поданих матеріалів встановлено, що до свого рапорту на звільнення з військової служби у запас старший солдат ОСОБА_1 , в якості підтвердження підстав для звільнення з військової служби додав: копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №397771 від 27.05.2020 року, яким громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана II група інвалідності безстроково, але згідно довідки їй не встановлено потребу у постійному догляді; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області, відповідно до якого громадянці ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а не необхідність постійного стороннього догляду». Тобто, виходячи з цієї відповіді, можна зробити висновок, що фактичною причиною не звільнення позивача з військової служби, незважаючи на наявність усіх визначених законом підстав та повного пакета необхідних документів, стало неправомірне та суб`єктивне тлумачення вимог законодавства військовою частиною НОМЕР_1 , що суперечить нормам прямої дії та встановленому порядку звільнення. У зв`язку з цим причиною звернення позивача до суду є необхідність відновлення порушених прав, оскільки безпідставне неврахування наданих документів, ухилення від прийняття рішення по суті, відмова в реалізації гарантованого законом права на звільнення та ігнорування норм Інструкції МОУ та статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позбавляють позивача можливості виконувати обов`язок догляду за особою з інвалідністю. Позивачем, на підтвердження факту потреби в здійсненні постійного догляду, було додано до рапорту висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області. На думку, відповідача цей висновок не може виступати підтвердженням, оскільки відповідно до нього дружині позивача, ОСОБА_2 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду, а не вказано необхідність постійного стороннього догляду. Проте, відповідачем не було враховано, що відповідно до Наказу МОЗ від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» - висновки про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі затверджуються у єдиній формі первинної облікової документації № 080-4/о, яка й передбачає формулювання: «Рекомендовано соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (необхідне підкреслити)». Тобто, по-перше, саме ця форма є законним документом, що підтверджує потребу у догляді і відповідає вимогам п.п. 23 п. 5 Додатку 19 до Інструкції МОУ № 170 та по-друге, члени лікарської комісії не можуть змінити форму первинної документації, а в самій формі передбачено, що необхідні послуги, заходи - треба підкреслити. Виходячи з цього, відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року дружині позивача, ОСОБА_2 , саме необхідне надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також, потреба дружини позивача у здійсненні постійного догляду підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 25.08.2025 року Косівської міської ради та актом перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 . У своїй відповіді № 177/177/2/574к від 27.10.2025 року, відповідач також зазначає, що у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №397771 від 27.05.2020 року, яким громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана II група інвалідності безстроково, не встановлено потребу у постійному догляді. Хоча, знову ж таки, в Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» та самій формі 157-1/о, не передбачено пункту «потребує постійного догляду» або необхідності надання інших соціальних послуг.
24.12.2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив наступне. На адресу військової частини НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_2 надійшло подання на звільнення з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 , старшого водія автомобільного відділення технічного взводу аеродромно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 , який поданий до звільнення з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини четвертої та пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи). Військова частина НОМЕР_2 є військовим формуванням, що підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 , у свою чергу, підпорядковується Повітряним Силам Збройних Сил України. Командир військової частини НОМЕР_2 відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України користується дисциплінарною владою командира батальйону. Таким чином, з метою реалізації права на звільнення з військової служби підлеглого особового складу командир військової частини НОМЕР_2 зобов`язаний направляти подання на звільнення на адресу командира військової частини НОМЕР_1 . В результаті розгляду подання військовою частиною НОМЕР_1 було направлено відповідь від 27.10.2025 №177/172/2/575к (додано позивачем до адміністративного позову), в якій зазначено, що тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення залишити матеріали про звільнення з військової служби у запас старшого солдата ОСОБА_1 без реалізації та повернути їх для доопрацювання у відповідності до вимог чинного законодавства України. Даний лист було направлено на адресу військової частини НОМЕР_2 разом із матеріалами. Так, до свого рапорту на звільнення з військової служби у запас старший солдат ОСОБА_1 в якості підтвердження підстав для звільнення з військової служби додав: копію свідоцтва про шлюб від 27.05.2025 року; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 року; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області; акт обстеження матеріально-побутових умов життя громадянки ОСОБА_2 від 11.09.2025 №4348; акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 року громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана ІІ група інвалідності. До 01.01.2025 року медико-соціальні експертні комісії були наділені повноваженнями щодо встановлення потреби у постійному догляді, а також профільними нормативно-правовими актами було передбачено порядок та критерії встановлення такого догляду. Отже, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 ОСОБА_2 не встановлено потребу у постійному догляді. Крім того, висновком про умови та характер праці вказаної довідки зазначено про непрацездатність в звичайних умовах та можливість працювати в спеціально створених умовах, що само по собі ніяким чином не може узгоджуватись із потребою постійного догляду. З 01.01.2025 в Україні діє Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338. Відповідно до пункту 10 Критеріїв встановлення інвалідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, тільки до I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, повністю залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування. Отже, з 01.01.2025 експертні команди наділені повноваженнями щодо встановлення потреби у постійному догляді, а також профільними нормативно-правовими актами передбачено порядок та критерії встановлення такого догляду. Що стосується висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданого комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області, то згідно цього документа громадянці ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а не необхідність постійного догляду. Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку, наданого позивачем, немає. Саме по собі поняття "догляд на непрофесійній основі від фізичної особи" є не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком. Отже, у висновку за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданому комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, відсутня інформація про необхідність постійного догляду. Також зазначений висновок дійсний до 17.06.2026 року, тоді як ОСОБА_1 ініціює остаточне звільнення з військової служби. Що стосується акту обстеження матеріально-побутових умов життя громадянки ОСОБА_2 від 11.09.2025 року №4348, складеного за формою згідно Додатку 23 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, то за даною підставою для звільнення цей акт та встановлення відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд, не вимагається. Отже акт від 11.09.2025 року №4348 не може братися до уваги. Стосовно акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року, то вказаний документ не може бути підтвердженням потреби постійного догляду з огляду на відсутність повноважень депутата Косівської міської ради надавати такі висновки. Позивачем здійснено посилання на правову позицію Волинського окружного адміністративного суду, викладену у рішенні від 20.10.2022 року у справі 140/5304/22. Однак, посилання позивача на судову практику із твердженням, що вона є аналогічною, представник відповідача вважає необґрунтованим, так як у зазначеному позивачем судовому рішенні розгляд справи здійснювався стосовно правовідносин, що виникли до набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, яким з 18.05.2024 року було скасовано таку підставу для звільнення, як «наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю». Натомість з 18 травня 2024 року діє така підстава для звільнення як «необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи». У свою чергу, згідно висновків Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 27.08.2025 року у справі №380/7713/25, якою було скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року, щодо застосування норм права до спірних правовідносин, аналогічних до спірних правовідносин в даній справі, судом прийнято рішення про правомірність встановлення факту не підтвердження потреби у постійному догляді у зв`язку із наданням висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі із рекомендацією отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, залишеними без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10.2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження на означене судове рішення. Таким чином, до матеріалів щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби не додано документів, які б підтверджували підставу його звільнення з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини четвертої та пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи), а саме - документально не підтверджено необхідність здійснення постійного догляду за дружиною. Отже, військова частина НОМЕР_1 не порушувала права позивача та діяла виключно у межах чинного законодавства, а відтак підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 04.12.2025 року передана судді Пруднику С.В.
08.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, старший солдат ОСОБА_1 , наразі проходить військову службу на посаді старшого водія автомобільного відділення технічного взводу аеродромно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 .
Як зазначає позивач у поданій до суду позовній заяві, станом на сьогодні, останній потребує звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», через необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з II групою інвалідності.
Факт укладання шлюбу між позивачем, ОСОБА_1 , та його дружиною, ОСОБА_2 , підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.05.2025 року Серії НОМЕР_3 , виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.05.2020 року (Серія 12 ААБ №397771, яка видана Івано-Франківською фтизіопульмонологічною МСЕК вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата огляду - 27.05.2020 року, огляд інвалідів - первинний, група інвалідності - друга, причина інвалідності - загальне захворювання, встановлена інвалідність безстроково. Висновок про умови та характер праці - непридатна в звичайних умовах, може працювати в спеціально створених умовах.
Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року КНП "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Позивач стверджує, що у нього наявні усі документи, які підтверджують інвалідність, та потребу його дружини у здійсненні постійного догляду, зокрема: довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (Серія 12 ААБ №397771, видана Івано-Франківською фтизіопульмонологічною МСЕК від 27.05.2020 року); висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 91/1 від 17.07.2025 року; довідка ЛКК КНП «Косівська центральна районна лікарня». В означених документах, чітко визначена необхідність отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Позивач зазначає, що з метою законного звільнення за наявності всіх підстав, останній також звертався із рапортом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням провести перевірку та скласти акт обстеження сімейного стану. 
Так, з матеріалів справи убачається, що 22.08.2025 року позивач, ОСОБА_1 звернувся на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому повідомив про те, що у зв`язку з наявністю у нього підстав для звільнення з військової служби за п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», через необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною з інвалідністю ІІ групи, просив здійснити перевірку та видати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця.
З акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 25.08.2025 року відносно гром. ОСОБА_2 убачається, що депутатом Косівської міської ради Медвечук Світланою Лук`янівною проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 . За результатами обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , 1961 р.н. - інвалід ІІ групи, постійно хворіє, потребує постійного стороннього догляду. Чоловік ОСОБА_1 , 1968 р.н. перебуває в Збройних Силах України. Інших осіб, які могли б здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має.
З акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 12.09.2025 року відносно гром. ОСОБА_2 убачається, що депутатом Косівської міської ради Медвечук Світланою Лук`янівною проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 . За результатами обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , 1961 р.н. - інвалід ІІ групи, постійно хворіє, потребує постійного стороннього догляду. Син ОСОБА_3 , 1995 р.н. постійно перебуває за кордоном з 2020 року; дочка ОСОБА_4 , 1982 р.н. постійно перебуває за кордоном з 2008 року; дочка чоловіка ОСОБА_5 , 1997 р.н. проживає в іншому господарстві, здійснює догляд за престарілою бабусею-інвалідом ІІ групи по зору; син чоловіка ОСОБА_6 , 1996 р.н. з 2022 року перебуває за кордоном. Інших родичів, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має.
З акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року, який затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається наступне. Підстава для складання акта - рапорт військовослужбовця ОСОБА_7 від 22.08.2025 року, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 11.09.2025 року за №6478. Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) військовослужбовцям, який здійснює постійний догляд - ОСОБА_1 . Задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) військовослужбовця, який здійснює/здійснюватиме постійний догляд, дата та номер витягу із реєстру територіальної громади - АДРЕСА_1 . Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд - ОСОБА_2 . Задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд, дата та номер витягу із реєстру територіальної громади - АДРЕСА_2 . Документи, що підтверджують інвалідність та потребу у постійному догляді, за якою здійснюється/планується здійснювати постійний догляд (за наявності) - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №397771, видана Івано-Франківською фтизіопульмонологічною МСЕК; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковано хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальноъ послуги з догляду на професійній основі №91/1 від 17.07.2025 року; довідка ЛКК КНП «Косівська центральна районна лікарня. Родинний зв`язок між військовослужбовцем, який здійснює/здійснюватиме постійний догляд, та особою, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд першого ступеня споріднення - дружина - ОСОБА_2 . Перевірку проведено за адресою: АДРЕСА_2 . В ході перевірки виявлено. 11.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 був направлений запит №4348 від 11.09.2025 року до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області щодо наявності у ОСОБА_2 (дружина військовослужбовця ОСОБА_1 ) інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення. Згідно отриманої відповіді Косівської міської ради від 15.09.2025 року №1517, а саме: акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 12.09.2025 року, виданого Косівською міською радою, ОСОБА_2 , постійно хворіє та потребує постійного стороннього догляду. Син - ОСОБА_3 , 1995 року народження, з 2020 року перебуває за кордоном. Дочка - ОСОБА_4 , 1982 року народження, постійно перебуває за кордоном з 2008 року. Дочка чоловіка ОСОБА_5 , 1997 року народження, проживає в іншому господарстві, здійснює догляд за престарілою бабусею, особою з інвалідністю другої групи по зору. Син чоловіка ОСОБА_6 , 1996 року народження, з 2022 року перебуває за кордоном. Установлено: військовослужбовець ОСОБА_1 , одружений, дружина ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи та потребує догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Інших осіб, які могли б здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має. 
Листом від 01.09.2025 року за №4348 ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу міського голови Юрія Плосконоса повідомив наступне. До начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , 11.09.2025 року надійшов рапорт військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щодо проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця та складання Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця для звільнення з військової служби за п.п «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: через необхідність здійснення постійного догляду за дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особою з інвалідністю другої групи. На виконання вимог наказу Міністерства оборони України № 170 від 10 квітня 2009 р. "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України" (в редакції наказу Міністерства оборони України №495 від 23.07.2024), з метою перевірки наведених у рапорті військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , даних, ІНФОРМАЦІЯ_4 у найкоротший термін просив повідомити наявність у ОСОБА_2 (дружини військовослужбовця ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , інших членів сім`ї першого ступеня і споріднення (діти, як такої фізичної особи, так і діти її чоловіка, у тому числі усиновлені ними діти) та членів сім`ї другого ступеня споріднення (рідні брати, сестри фізичної особи та онуки).
Листом від 15.09.2025 року за №1517 Косівська міська рада Івано-Франківської області на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 направила акт обстеження матеріально-побутових умов життя на жительку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , 1961 року народження.
Позивач у позові також зазначає, що звернувся до командування своєї військової частини НОМЕР_2 з рапортом на звільнення з військової служби на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
За результатами розгляду рапорту позивача, до командира військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь військової частини НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») №177/177/2/574-к від 27.10.2025 року щодо подання ОСОБА_1 на звільнення з військової служби.
Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, до свого рапорту на звільнення з військової служби у запас старший солдат ОСОБА_1 в якості підтвердження підстав для звільнення з військової служби додав: копію свідоцтва про шлюб від 27.05.2025 року; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 року; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області; акт обстеження матеріально-побутових умов життя громадянки ОСОБА_2 від 11.09.2025 №4348; акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 року громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана ІІ група інвалідності.
Так, листом від 27.10.2025 року за №177/177/2/574-к військова частина НОМЕР_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 повідомила про повернення на доопрацювання подання та додаткових матеріалів на старшого солдата ОСОБА_1 , старшого водія автомобільного відділення технічного взводу аеродромно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 , який поданий до звільнення з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю І чи II групи). У листі вказано, що за результатами розгляду поданих матеріалів встановлено, що до свого рапорту на звільнення з військової служби у запас старший солдат ОСОБА_1 , в якості підтвердження підстав для звільнення з військової служби додав: копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №397771 від 27.05.2020 року, яким громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана II група інвалідності безстроково, але згідно довідки їй не встановлено потребу у постійному догляді; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №914 від 17.07.2025, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівської району Івано-Франківській області, відповідно до якого громадянці ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а не необхідність постійного стороннього догляду. Згідно пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 (діяла до 01.01.2025), та пунктів 10, 11, 12, 13 Критерії визнання особи особою з інвалідністю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (дії з 01.01.2025), тільки до підгрупи А І групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактично нездатність до самообслуговування. Таким чином, до матеріалів щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби не додано документів, які б підтверджували підставу його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з інших поважні причини - необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб інвалідністю І чи II групи, а саме документально не підтверджено необхідність здійснення постійного стороннього догляду за дружиною. Отже, тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення залишити матеріали про звільнення з військової служби у запас старшого солдата ОСОБА_1 без реалізації та повернути їх для доопрацювання у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (далі за тестом Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Положенням частини шостою статі 2 Закону України №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Статтею 24 Закону №2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до частини третьої якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт перший), під час воєнного стану (пункт другий).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду цієї справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
За приписами абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлення інвалідності відбувається під час проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.
Пункт 1 Порядку встановлено, що цей Порядок визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності).
Відповідно. пункту 40 Порядку, за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства: ступеня обмеження життєдіяльності особи; потреби у продовженні тимчасової непрацездатності; інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують; ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики; потреби у постійному сторонньому догляді; потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації; обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації та/або медичних виробів; потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 року № 1268 Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я (Офіційний вісник України, 2021 р., № 97, ст. 6315); ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
Відповідно до пункту 12 Критерій встановлення інвалідності, затвердженої постановою КМУ від 15.11.2024 № 1338 (далі- Критерії № 1338) Друга група інвалідності встановлюється, якщо особа має виражений ступінь (2 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені порушення та їх комбінації, які в сукупності спричиняють виражене (2 ступінь) обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.
Відповідно до переліку відомостей, що містяться в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи вноситься рішення щодо визначення потреби в постійному догляді.
Як наголошує відповідач, позивачем, на підтвердження факту потреби в здійсненні постійного догляду, було додано до рапорту висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області. На думку, відповідача цей висновок не може виступати підтвердженням, оскільки відповідно до нього дружині позивача, ОСОБА_2 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду, а не вказано необхідність постійного стороннього догляду.
Водночас відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).
За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).
Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».
Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.
Також повноваження ЛКК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання».
Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).
Щодо осіб, які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667.
Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23, від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23, від 13.06.2024 у справі № 520/21316/23 за подібних обставин справи, суті спору і правового регулювання.
Системний аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що необхідність постійного стороннього догляду може підтверджуватися також відповідним медичним висновком ЛКК в наступних випадках:
- особам з порушенням функцій організму внаслідок невиліковної хвороби, через які вона не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися (форма 080-4/о);
- громадянам похилого віку з когнітивними порушеннями, внаслідок яких вони потребують постійного догляду (форма 080-2/о);
- людям з інвалідністю I чи II групи, що виникла внаслідок психічного розладу (за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667).
Повертаючись до обставин справи, суд встановив, що позивач у позові зазначає, що звернувся до командування своєї військової частини НОМЕР_2 з рапортом на звільнення з військової служби на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
За результатами розгляду рапорту позивача, до командира військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь військової частини НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») №177/177/2/574-к від 27.10.2025 року щодо подання ОСОБА_1 на звільнення з військової служби.
Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, до свого рапорту на звільнення з військової служби у запас старший солдат ОСОБА_1 в якості підтвердження підстав для звільнення з військової служби додав: копію свідоцтва про шлюб від 27.05.2025 року; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 року; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області; акт обстеження матеріально-побутових умов життя громадянки ОСОБА_2 від 11.09.2025 №4348; акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №397771 від 27.05.2020 року громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана ІІ група інвалідності.
Так, листом від 27.10.2025 року за №177/177/2/574-к військова частина НОМЕР_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 повідомила про повернення на доопрацювання подання та додаткових матеріалів на старшого солдата ОСОБА_1 , старшого водія автомобільного відділення технічного взводу аеродромно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 , який поданий до звільнення з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю І чи II групи). У листі вказано, що за результатами розгляду поданих матеріалів встановлено, що до свого рапорту на звільнення з військової служби у запас старший солдат ОСОБА_1 , в якості підтвердження підстав для звільнення з військової служби додав: копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №397771 від 27.05.2020 року, яким громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана II група інвалідності безстроково, але згідно довідки їй не встановлено потребу у постійному догляді; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №914 від 17.07.2025, виданий комунальним некомерційним підприємством "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівської району Івано-Франківській області, відповідно до якого громадянці ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а не необхідність постійного стороннього догляду. Згідно пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 (діяла до 01.01.2025), та пунктів 10, 11, 12, 13 Критерії визнання особи особою з інвалідністю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (дії з 01.01.2025), тільки до підгрупи А І групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактично нездатність до самообслуговування. Таким чином, до матеріалів щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби не додано документів, які б підтверджували підставу його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з інших поважні причини - необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб інвалідністю І чи II групи, а саме документально не підтверджено необхідність здійснення постійного стороннього догляду за дружиною. Отже, тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення залишити матеріали про звільнення з військової служби у запас старшого солдата ОСОБА_1 без реалізації та повернути їх для доопрацювання у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходив з такого.
факт укладання шлюбу між позивачем, ОСОБА_1 , та його дружиною, ОСОБА_2 , підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.05.2025 року Серії НОМЕР_3 , виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.05.2020 року (Серія 12 ААБ №397771, яка видана Івано-Франківською фтизіопульмонологічною МСЕК вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата огляду - 27.05.2020 року, огляд інвалідів - первинний, група інвалідності - друга, причина інвалідності - загальне захворювання, встановлена інвалідність безстроково. Висновок про умови та характер праці - непридатна в звичайних умовах, може працювати в спеціально створених умовах.
Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року КНП "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
22.08.2025 року позивач, ОСОБА_1 звернувся на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому повідомив про те, що у зв`язку з наявністю у нього підстав для звільнення з військової служби за п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», через необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною з інвалідністю ІІ групи, просив здійснити перевірку та видати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця.
З акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 25.08.2025 року відносно гром. ОСОБА_2 убачається, що депутатом Косівської міської ради Медвечук Світланою Лук`янівною проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 . За результатами обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , 1961 р.н. - інвалід ІІ групи, постійно хворіє, потребує постійного стороннього догляду. Чоловік ОСОБА_1 , 1968 р.н. перебуває в Збройних Силах України. Інших осіб, які могли б здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має.
З акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 12.09.2025 року відносно гром. ОСОБА_2 убачається, що депутатом Косівської міської ради Медвечук Світланою Лук`янівною проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 . За результатами обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , 1961 р.н. - інвалід ІІ групи, постійно хворіє, потребує постійного стороннього догляду. Син ОСОБА_3 , 1995 р.н. постійно перебуває за кордоном з 2020 року; дочка ОСОБА_4 , 1982 р.н. постійно перебуває за кордоном з 2008 року; дочка чоловіка ОСОБА_5 , 1997 р.н. проживає в іншому господарстві, здійснює догляд за престарілою бабусею-інвалідом ІІ групи по зору; син чоловіка ОСОБА_6 , 1996 р.н. з 2022 року перебуває за кордоном. Інших родичів, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має.
З акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 15.09.2025 року, який затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається наступне. Підстава для складання акта - рапорт військовослужбовця ОСОБА_7 від 22.08.2025 року, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 11.09.2025 року за №6478. Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) військовослужбовцям, який здійснює постійний догляд - ОСОБА_1 . Задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) військовослужбовця, який здійснює/здійснюватиме постійний догляд, дата та номер витягу із реєстру територіальної громади - АДРЕСА_1 . Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд - ОСОБА_2 . Задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд, дата та номер витягу із реєстру територіальної громади - АДРЕСА_2 . Документи, що підтверджують інвалідність та потребу у постійному догляді, за якою здійснюється/планується здійснювати постійний догляд (за наявності) - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №397771, видана Івано-Франківською фтизіопульмонологічною МСЕК; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковано хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальноъ послуги з догляду на професійній основі №91/1 від 17.07.2025 року; довідка ЛКК КНП «Косівська центральна районна лікарня. Родинний зв`язок між військовослужбовцем, який здійснює/здійснюватиме постійний догляд, та особою, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд першого ступеня споріднення - дружина - ОСОБА_2 . Перевірку проведено за адресою: АДРЕСА_2 . В ході перевірки виявлено. 11.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 був направлений запит №4348 від 11.09.2025 року до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області щодо наявності у ОСОБА_2 (дружина військовослужбовця ОСОБА_1 ) інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення. Згідно отриманої відповіді Косівської міської ради від 15.09.2025 року №1517, а саме: акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 12.09.2025 року, виданого Косівською міською радою, ОСОБА_2 , постійно хворіє та потребує постійного стороннього догляду. Син - ОСОБА_3 , 1995 року народження, з 2020 року перебуває за кордоном. Дочка - ОСОБА_4 , 1982 року народження, постійно перебуває за кордоном з 2008 року. Дочка чоловіка ОСОБА_5 , 1997 року народження, проживає в іншому господарстві, здійснює догляд за престарілою бабусею, особою з інвалідністю другої групи по зору. Син чоловіка ОСОБА_6 , 1996 року народження, з 2022 року перебуває за кордоном. Установлено: військовослужбовець ОСОБА_1 , одружений, дружина ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи та потребує догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Інших осіб, які могли б здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має. 
Листом від 01.09.2025 року за №4348 ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу міського голови Юрія Плосконоса повідомив наступне. До начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , 11.09.2025 року надійшов рапорт військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щодо проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця та складання Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця для звільнення з військової служби за п.п «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: через необхідність здійснення постійного догляду за дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особою з інвалідністю другої групи. На виконання вимог наказу Міністерства оборони України № 170 від 10 квітня 2009 р. "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України" (в редакції наказу Міністерства оборони України №495 від 23.07.2024), з метою перевірки наведених у рапорті військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , даних, ІНФОРМАЦІЯ_4 у найкоротший термін просив повідомити наявність у ОСОБА_2 (дружини військовослужбовця ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , інших членів сім`ї першого ступеня і споріднення (діти, як такої фізичної особи, так і діти її чоловіка, у тому числі усиновлені ними діти) та членів сім`ї другого ступеня споріднення (рідні брати, сестри фізичної особи та онуки).
Листом від 15.09.2025 року за №1517 Косівська міська рада Івано-Франківської області на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 направила акт обстеження матеріально-побутових умов життя на жительку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , 1961 року народження.
Отже з огляду на вказані вище докази, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
За таких обставин суд висновує, що позивач надав усі необхідні документи на підтвердження обставин щодо потреби в постійному догляді за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та наявність усіх підстав для звільнення з військової служби.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо залишення без реалізації та повернення на доопрацювання матеріалів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. "2" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є протиправними.
Щодо підтвердження необхідності постійного догляду за ОСОБА_2 висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року КНП "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області, суд зазначає наступне.
Так, відповідний висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі форми 080-4/о, містить визначення потреби у отриманні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за ОСОБА_2 - дружиною позивача, містить усі обов`язкові реквізити, зокрема печатки та підписи усіх членів комісії.
Враховуючи наведене, суд вважає, що наданий позивачем висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №91/1 від 17.07.2025 року КНП "Косівська ЦРЛ" Косівської ради Косівського району Івано-Франківської області є достатньою підставою для висновку, що така особа потребує постійного догляду.
З огляду на це, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у звільненні позивача з військової служби згідно поданого ним рапорту.
Вирішуючи дану адміністративну справу, суд враховує висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у постановах від 15.10.2025 року у справі №120/8209/25, від 06.10.2025 у справі №120/4468/25, від 03.09.2025 року у справі №560/1516/25.
Щодо вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 оформити та видати наказ ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дружиною-особою з інвалідністю, суд зазначає таке.
Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 та від 13 жовтня 2022 року у справі №380/13558/21.
Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо залишення без реалізації та повернення на доопрацювання матеріалів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. "2" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути подання військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та прийняти відповідне рішення за результатами його розгляду з урахуванням висновків суду.
Отже, позовна вимога щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 оформити та видати наказ ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дружиною-особою з інвалідністю не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Частиною 8 статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Таким чином, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо залишення без реалізації та повернення на доопрацювання матеріалів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. "2" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути подання військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та прийняти відповідне рішення за результатами його розгляду з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ військової частини НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник