ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3515/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Димарчук Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Аршулік С.Р.,
представника відповідача Пех С.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АСТРА-ЗЕНЕК” до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “АСТРА-ЗЕНЕК” (далі – ТОВ “АСТРА-ЗЕНЕК”, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.11.2024 №UA2050002024147, №UA2050002024148, №UA2050002024149.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки, оформленої актом від 06.11.2024 №49/24/7.3-19/43979941 про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ “АСТРА-ЗЕНЕК” вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями, складені податкові повідомлення-рішення №UA2050002024147 від 26.11.2024 за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на суму 1 041 408,92 грн; №UA2050002024148 від 26.11.2024 за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення), на суму 1 754 526,37 грн; №UA2050002024149 від 26.11.2024 за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, у сумі 615 105,84 грн. 
Позивач вважає висновки, викладені в акті про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ “АСТРА-ЗЕНЕК”, помилковими та необґрунтованими, а прийняті на підставі даного акту перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.
Так, Волинська митниця стверджує, що за результатами перевірки ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» за митними деклараціями, сертифікати видані експортерами MONDEGA LT; Auto Cominciare OU,EE, які були надано при митному оформленні товарів за даними МД, є автентичними та були видані та підтверджені митницею Michalovce. Проте експортер не надав достатніх доказів для підтвердження преференційного походження товарів, відповідно до вимог положень Угоди про асоціацію Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами. Таким чином, статус походження товарів за сертифікатами з перевезення товару EUR.1 не підтверджено, а відтак до цих товарів не може бути застосований преференційний режим зі звільненням від сплати ввізного мита. 
На підтвердження цього митний орган посилається на листи уповноваженого митного органу Словацької Республіки №480219/2023-2000102/МY-143/23 від 28.09.2023; №263373/2024-2000102/МY-068/24 від 23.05.2024; №416546/2024-2000102CU260/23 від 22.08.2024.
Попри це, відповідно до інформації, на яку посилається відповідач у вищезазначених листах уповноважених органів Республіки Словаччини, немає жодних відомостей про визнання сертифікатів з перевезення товару EUR.1 скасованими, недійсними чи невизнаними. Відтак, вони є чинними та є єдиними документами, що підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу, на підставі яких надаються пільги зі сплати митних платежів.
Зазначає, що в імпортера ТОВ “АСТРА-ЗЕНЕК” відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікатів EUR.1 та декларацій-інвойсів. Відповідальність за оформлення, видачу сертифікатів EUR.1 та декларацій-інвойсів, а також за достовірність інформації, що в них міститься, покладена виключно на експортера (продавця).
Отже, застосовуючи преференцію при митному оформленні товарів за спірними митними деклараціями, ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» обґрунтовано сподівався на добросовісність дій своїх контрагентів-експортерів та не мало підстав піддавати сумніву правомірність оформлення та видачі сертифікатів EUR.1 на такий товар.
З огляду на викладене позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
У поданому до суду 06.05.2025 відзиві на позовну заяву (а.с.100-108, том 2) представник відповідача вимог позивача не визнала. В обґрунтування своїх заперечень на позов вказала, що Волинською митницею на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 2 частини 3 статті 345, пункту 2 частини 2 статті 351, статей 352, 354 МК України у зв`язку з надходженням доповідної записки відділу УК та МВ від 25.06.2024 №15/15- 03/6367 та листів Рівненської митниці від 23.09.2024 №7.13-1/15/7-40/5840 та від 01.11.2023 №7.13-2/15/7-40/6953 винесено наказ №303 від 22.10.2025 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» вимог законодавства України з питань митної справи» в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за митними деклараціями.
Вказана перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням:
- листів уповноваженого митного органу Словацької Республіки від 22.08.2024 №416546/2024-2000102СU260/23, від 28.09.2023 №480219/2023- 2000102/MY-143/23 (доведених листами Держмитслужби України від 16.09.2024 №15/15- 03/7/4866, від 25.10.2023 №15/15-03-01/7.13/4854); 
- листа митного відділу Фінансового директорату Словацької Республіки від 23.05.2024 №263373/2024-2000102/MY-068/24 (доведеного листом Держмитслужби України від 10.06.2024 №15/15-03-01/7/3112).
Вищевказаними листами Держмитслужби України було проінформовано Рівненську та Волинську митниці про результати перевірки документів про походження товару від експортерів: MONDEGA Eisiskiu Sodu 5-oji g. 19, LT-02194 Vilnius, Lithuania; MONDEGA, Lietuva, Vilnius, Eisiskiu Sodu 18-oji g. 11; Auto Cominciare OU, Harju maakond, Tallinn, Lasnamae Linnaosa,Vaike-Paala tn 2, 11415.
Результати перевірки свідчать, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 були видані та підтверджені митницею Michalovce, проте експортер не надав достатніх доказів для підтвердження преференційного походження товарів, відповідно до вимог Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (про що внесена уповноваженим органом Словацької Республіки відповідна відмітка в графу 14 даного сертифікату “Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому”, вказана відмітка у сертифікаті належним чином засвідчена уповноваженим органом Словацької Республіки, і тому до нього не можуть бути застосовані тарифні преференції). 
Результат перевірки (графа 14 сертифіката) завізований відповідно до положень Додатку ІІІа Конвенції, а саме: проставлено дату перевірки та місце проведення: - 14.03.2024 Bratislava, - 28.09.2023 Bratislava, - 23.05.2024 Bratislava; наявний підпис посадової особи; проставлено відбиток печатки уповноваженого органу Словацької Республіки.
Таким чином, у відповідях уповноваженого органу Словацької Республіки від 22.08.2024 №416546/2024-2000102СU-260/23, від 28.09.2023 №480219/2023- 2000102/MY-143/23, від 23.05.2024 №263373/2024-2000102/MY-068/24 вказано про непідтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару форми EUR.1 за результатами перевірки.
Враховуючи, що преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація зазначена у сертифікатах походження товарів EUR.1 про преференційне походження виявилась непідтвердженою, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.
При проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів встановлено, що ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» здійснено митне оформлення товарів за митними деклараціями із застосуванням преференції за кодом: «410» і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 15 Доповнення I “Підтвердження походження” до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження. При митному оформленні товарів, підставою для застосування преференційної ставки ввізного мита стали сертифікати з перевезення товару EUR.1, які зазначені у графі 44 митних декларацій під кодом 0954 – «сертифікати з перевезення товару EUR.1».
Встановлені порушення призвели до заниження оформлених ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 3 355 122,43 грн, в тому числі: ввізне мито – на суму 2 795 935,29 грн та податок на додану вартість – на суму 559 187,14 грн.
Враховуючи вищевикладене, Волинською митницею прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.11.2024 №UA2050002024147, №UA2050002024148, №UA2050002024149, які рішенням Держмитслужби України про результати розгляду скарги від 28.02.2025 №1/10-06/13/1337 залишено без змін, а скарга ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» – без задоволення.
Відтак спірні податкові повідомлення-рішення є підставними, обґрунтованими та такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, у тому числі при дотриманні усіх процесуальних аспектів проведення документальної невиїзної перевірки.
З урахуванням зазначеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 ухвалено судовий розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судові засідання, призначені на 09.12.2025 та 26.12.2025 представник позивача не прибула, щоразу заявляючи клопотання про відкладення судового засідання без надання доказів неможливості прибуття. 
В судове засідання, призначене на 09.01.2026, представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи не прибула, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.
Відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає справу за відсутності учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; при цьому відповідач наполягав на розгляді справи по суті, а судом не встановлено перешкод для розгляду справи у зв`язку із неявкою позивача й справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.
Представник відповідача Пех С.А. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Волинською митницею на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 2 частини 3 статті 345, пункту 2 частини 2 статті 351, статей 352, 354 МК України, у зв`язку з надходженням доповідної записки відділу УК та МВ від 25.06.2024 №15/15- 03/6367 та листів Рівненської митниці від 23.09.2024 №7.13-1/15/7-40/5840 та від 01.11.2023 №7.13-2/15/7-40/6953 щодо порушення вимог законодавства з питань митної справи в частині законності та обґрунтованості надання пільг із звільнення від оподаткування при митному оформленні ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» товарів, винесено наказ №303 від 22.10.2025 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» вимог законодавства України з питань митної справи» в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за митними деклараціями, вказаними у Додатку 1.
Вказана перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням:
- листів уповноваженого митного органу Словацької Республіки від 22.08.2024 №416546/2024-2000102СU260/23, від 28.09.2023 №480219/2023-2000102/MY-143/23 (доведених листами Держмитслужби України від 16.09.2024 №15/15- 03/7/4866, від 25.10.2023 №15/15-03-01/7.13/4854); 
- листа митного відділу Фінансового директорату Словацької Республіки від 23.05.2024 №263373/2024-2000102/MY-068/24 (доведеного листом Держмитслужби України від 10.06.2024 №15/15-03-01/7/3112).
Вищевказаними листами Держмитслужби України від 16.09.2024 №15/15- 03/7/4866, від 25.10.2023 №15/15-03-01/7.13/4854, від 10.06.2024 №15/15-03-01/7/3112 було проінформовано Рівненську та Волинську митниці про результати перевірки документів про походження товару від експортерів: MONDEGA Eisiskiu Sodu 5-oji g. 19, LT-02194 Vilnius, Lithuania; MONDEGA, Lietuva, Vilnius, Eisiskiu Sodu 18-oji g. 11; Auto Cominciare OU, Harju maakond, Tallinn, Lasnamae Linnaosa,Vaike-Paala tn 2, 11415.
Про призначення документальної невиїзної перевірки позивачу було надіслано повідомлення Волинської митниці від 22.10.2024 №7.3-2/19/13/11669.
За результатами документальної невиїзної перевірки, проведеної відповідачем в період з 30.10.2024 по 05.11.2024, складено акт від 06.11.2024 №49/24/7.3-19/43979941 (з додатками) (а.с.28-44, том 1), згідно із висновками якого документальною невиїзною перевіркою з питань митної справи у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, а саме правомірності застосування преференції по сплаті ввізного мита за кодом «410», під час митного оформлення товарів за ІМ 40 ДЕ згідно Додатку 1 до акта перевірки (у кількості 125 МД) встановлено порушення ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК»:
- статті 15,16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 2 795 935,29 грн; 
- підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 559 187,14 грн.
За результатами розгляду заперечень ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» на акт перевірки від 06.11.2024 №49/24/7.3-19/43979941, Волинською митницею підготовлено висновок від 26.11.2024 №7.3-1/19/13/12969, згідно якого висновки акта перевірки від 06.11.2024 №49/24/7.3-19/43979941 про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із звільнення від оподаткування за МД залишено без змін, а заперечення без задоволення (а.с.45-52, том 1).
На підставі акта перевірки від 06.11.2024 №49/24/7.3-19/43979941 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №UA2050002024147 від 26.11.2024, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на загальну суму 1 041 408,92 грн (а.с.15-17, том 1);
- №UA2050002024148 від 26.11.2024, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами) на загальну суму 1 754 526,37 грн (а.с.18-21, том 1);
- №UA2050002024149 від 26.11.2024, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 615 105,84 грн, в тому числі податкове зобов`язання – 559 187,14 грн та штрафні (фінансові) санкції – 55 918,70 грн (а.с.22 зворот-26, том 1).
Позивач оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання до ДМС України скарги від 24.12.2024 (а.с.53-57, том 1).
Рішенням ДМС України №1/10-06/13/1337 від 28.02.2025 податкові повідомлення-рішення від 26.11.2024 №UA2050002024147, №UA2050002024148, №UA2050002024149 залишено без змін, а скаргу ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» – без задоволення (а.с.58-62, том 1).
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Згідно із частиною шостою статті 265 МК України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.
Відповідно до частини першої статті 266 МК України декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (пункт 5).
Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - грошового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.
Частиною третьою статті 345 МК України визначено, що митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита (пункт 2).
Згідно із частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Як передбачає частина третя статті 351 МК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки позивача), документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Таким чином, нормами чинного законодавства визначено перелік підстав, за яких митним органом проводиться документальна невиїзна перевірка. При цьому, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій митним органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Водночас підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митним органам документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться. У посадових осіб митного органу виникає право на проведення документальної невиїзної перевірки лише за наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та за умови направлення керівнику відповідного підприємства рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеній особі чи уповноваженим ним представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статей 31 та 32 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, Держмитслужбою було направлено на перевірку до митного органу Словацької Республіки сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 згідно Додатку 1, від експортерів MONDEGA Eisiskiu Sodu 5-oji g. 19, LT-02194 Vilnius, Lithuania; MONDEGA, Lietuva, Vilnius, Eisiskiu Sodu 18-oji g. 11; Auto Cominciare OU, Harju maakond, Tallinn, Lasnamae Linnaosa,Vaike-Paala tn 2, 11415.
Так, листом ДМС України від 16.09.2024 №15/15-03/7/4866 надіслано лист митної служби Словацької Республіки від 22.08.2024 №416546/2024-2000102СU-260/23 про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1, яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1,а саме: А 722230 від 11.11.2021, А 727536 від 24.11.2021, А 722503 від 30.11.2021, НОМЕР_1 від 01.12.2021, НОМЕР_2 від 07.12.2021, НОМЕР_3 від 07.12.2021, НОМЕР_4 від 08.12.2021, НОМЕР_5 від 15.12.2021, НОМЕР_6 від 20.12.2021, НОМЕР_7 від 20.12.2021, НОМЕР_8 від 20.12.2021, НОМЕР_9 від 21.12.2021, НОМЕР_10 від 21.12.2021, НОМЕР_11 від 22.12.2021, НОМЕР_12 від 23.12.2021, НОМЕР_13 від 23.12.2021, НОМЕР_14 від 23.12.2021, НОМЕР_15 від 27.12.2021, НОМЕР_16 від 27.12.2021, НОМЕР_17 від 27.12.2021, НОМЕР_18 від 28.12.2021, НОМЕР_19 від 30.12.2021, НОМЕР_20 від 30.12.2021, НОМЕР_21 від 30.12.2021, НОМЕР_22 від 30.12.2021, НОМЕР_23 від 31.12.2021, НОМЕР_24 від 31.12.2021, НОМЕР_25 від 04.01.2022, НОМЕР_26 від 05.01.2022, НОМЕР_27 від 05.01.2022, НОМЕР_28 від 05.01.2022, НОМЕР_29 від 07.01.2022, НОМЕР_30 від 07.01.2022, НОМЕР_31 від 07.01.2022, НОМЕР_32 від 07.01.2022, НОМЕР_33 від 07.01.2022, НОМЕР_34 від 07.01.2022, НОМЕР_35 від 10.01.2022, НОМЕР_36 від 10.01.2022, НОМЕР_37 від 10.01.2022, НОМЕР_38 від 11.01.2022, НОМЕР_39 від 12.01.2022, НОМЕР_40 від 12.01.2022, НОМЕР_41 від 12.01.2022, НОМЕР_42 від 12.01.2022, НОМЕР_43 від 13.01.2022, НОМЕР_44 від 14.01.2022, НОМЕР_45 від 14.01.2022, НОМЕР_46 від 14.01.2022, НОМЕР_47 від 17.01.2022, НОМЕР_48 від 18.01.2022, НОМЕР_49 від 18.01.2022, НОМЕР_50 від 18.01.2022, НОМЕР_51 від 18.01.2022, НОМЕР_52 від 19.01.2022, НОМЕР_53 від 20.01.2022, НОМЕР_54 від 20.01.2022, НОМЕР_55 від 21.01.2022, НОМЕР_56 від 24.01.2022, НОМЕР_57 від 25.01.2022, НОМЕР_58 від 25.01.2022, НОМЕР_59 від 20.01.2022, НОМЕР_60 від 24.01.2022, НОМЕР_61 від 25.01.2022, НОМЕР_62 від 25.01.2022, НОМЕР_63 від 25.01.2022, НОМЕР_64 від 25.01.2022, НОМЕР_65 від 25.01.2022, НОМЕР_66 від 26.01.2022, НОМЕР_67 від 26.01.2022, НОМЕР_68 від 26.01.2022, НОМЕР_69 від 27.01.2022, НОМЕР_70 від 27.01.2022, НОМЕР_71 від 28.01.2022, НОМЕР_72 від 28.01.2022, НОМЕР_73 від 28.01.2022, НОМЕР_74 від 31.01.2022, НОМЕР_75 від 31.01.2022, НОМЕР_76 від 31.01.2022, НОМЕР_77 від 31.01.2022, НОМЕР_78 від 31.01.2022, НОМЕР_79 від 01.02.2022, НОМЕР_80 від 02.02.2022, НОМЕР_81 від 03.02.2022, НОМЕР_82 від 03.02.2022, НОМЕР_83 від 03.02.2022, НОМЕР_84 від 03.02.2022, НОМЕР_85 від 03.02.2022, НОМЕР_86 від 04,02.2022, НОМЕР_87 від 04.02.2022, НОМЕР_88 від 04.02.2022, НОМЕР_89 від 04.02.2022, НОМЕР_90 від 04.02,2022, НОМЕР_91 від 04.02.2022, НОМЕР_92 від 07.02.2022, НОМЕР_93 від 07.02.2022, НОМЕР_94 від 08.02.2022, НОМЕР_95 від 09.02.2022, НОМЕР_96 від 09.02.2022, НОМЕР_97 від 10.02.2022, НОМЕР_98 від 17.02.2022. Сертифікати з перевезення товару EUR.1 були видані та підтверджені митницею Michalovce. Однак, відповідні документи, що підтверджують походження транспортних засобів, на які поширюються сертифікатах EUR.1, не були подані, транспортні засоби не можуть вважатися продуктами походження відповідно до положень Додатка 1 до Регіональної Конвенції про преференційні правила походження товарів у рамках Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та його державами-членами, з одного боку, та Україною, з іншого боку. На підставі перевірки сертифікати EUR.1 не відповідають вимогам щодо точності, а відтак не є дійсними доказами походження у розумінні Протоколу (а.с.165-168, том 2).
Листом ДМС України від 25.10.2023 №15/15-03-01/7.13/4854 надіслано лист уповноваженого органу Словацької Республіки від 28.09.2023 №480219/2023-2000102/MY-143/23, яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1, а саме: А 723987 від 30.12.2021, НОМЕР_99 від 05.01.2022, НОМЕР_100 від 05.01.2022. Сертифікати з перевезення товару EUR.1 були видані та підтверджені митницею Michalovce. Однак, відповідні документи, що підтверджують походження транспортних засобів, на які поширюються сертифікатах EUR.1, не були подані, транспортні засоби не можуть вважатися продуктами походження відповідно до положень Додатка 1 до Регіональної Конвенції про преференційні правила походження товарів у рамках Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та його державами-членами, з одного боку, та Україною, з іншого боку. На підставі перевірки сертифікати EUR.1 не відповідають вимогам щодо точності, а відтак не є дійсними доказами походження у розумінні Протоколу (а.с.161-162, том 2).
Листом ДМС України від 10.06.2024 №15/15-03-01/7/3112 надіслано лист митного відділу Фінансового директорату Словацької Республіки від 23.05.2024 №263373/2024-2000102/MY-068/24, яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1, а саме: НОМЕР_101 від 08.12.2021, НОМЕР_102 від 20.12.2021, НОМЕР_103 від 21.12.2021, НОМЕР_104 від 21.12.2021, НОМЕР_105 від 21.12.2021, НОМЕР_106 від 05.01.2022, НОМЕР_107 від 24.01.2022, НОМЕР_108 від 24.01.2022, НОМЕР_109 від 1.02.2022, НОМЕР_110 від 03.02.2022, НОМЕР_111 від 04.02.2022, НОМЕР_112 від 07.02.2022, НОМЕР_113 від 09.02.2022, НОМЕР_114 від 09.02.2022, НОМЕР_115 від 09.02.2022, НОМЕР_116 від 09.02.2022, НОМЕР_117 від 09.02.2022, НОМЕР_118 від 14.02.2022, НОМЕР_119 від 17.02.2022, НОМЕР_120 від 17.02.2022, А745283 від 17.02.2022. Сертифікати з перевезення товару EUR.1 були видані та завірені митним органом Michalovce, але відповідні документи, що підтверджують походження транспортних засобів, на які поширюються сертифікатах EUR.1, не були подані.
Транспортні засоби, на які поширюються вищевказані сертифікати EUR.1, не можуть вважатися продуктами походження відповідно до положень Додатка 1 до Регіональної Конвенції про преференційні правила походження товарів у рамках Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та його державами-членами, з одного боку, та Україною, з іншого боку. Відтак, відповідні товари не мають права на преференційний режим відповідно до положень, що регулюють преференційну торгівлю з Україною (а.с.170-172, том 2).
Результати перевірки свідчать, що вищевказані сертифікати з перевезення товару EUR.1 були видані та підтверджені митницею Michalovce, проте експортер не надав достатніх доказів для підтвердження преференційного походження товарів, відповідно до вимог Доповнення І (Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва) до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (про що внесена уповноваженим органом Словацької Республіки відповідна відмітка в графу 14 даного сертифікату “Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому”, вказана відмітка у сертифікаті належним чином засвідчена уповноваженим органом Словацької Республіки, і тому до нього не можуть бути застосовані тарифні преференції).
Результат перевірки (графа 14 сертифіката) завізований відповідно до положень Додатку ІІІ а Конвенції, а саме: проставлено дату перевірки та місце проведення: - 14.03.2024 Bratislava, - 28.09.2023 Bratislava, - 23.05.2024 Bratislava; наявний підпис посадової особи; проставлено відбиток печатки уповноваженого органу Словацької Республіки.
Таким чином, уповноваженим органом Словацької Республіки не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у сертифікатах про походження товару форми EUR.1, які були подані декларантом позивача при митному оформленні товару і на підставі яких застосовано преференції по сплаті мита.
Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із наявністю відповіді компетентного органу, що видав документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, що провів перевірку документів про походження товару, та зазначення у цій відповіді, що ввезений товар не може розглядатися, як товар з походженням в ЄС відповідно до положень Протоколу І до Угоди про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами з одного боку, та Україною з іншого боку і мати пільгу при розмитненні товару.
Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Частиною третьою статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
За приписами частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості. 
Частиною дев`ятою цієї статті передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Згідно з частинами першою, другою статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Пунктом 1 частини третьої статті 44 МК України передбачено, що у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним кодексом України.
11.08.2023 набули чинності зміни, внесені до Розділу ІІ МК України, відповідно до яких країною походження товару вважається країна, в якій: 1) товар був повністю отриманий; 2) товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 36 МК України).
Перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення (частина перша статті 43 МК України).
У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом (частина друга статті 43 МК України).
Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, якщо така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням (частина п`ята статті 43 МК України).
В даному випадку перевірки сертифікатів з перевезення EUR.1 була проведена в межах визначеного строку.
За приписами частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно із частиною першою статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (Угода про асоціацію з ЄС).
Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави “походження” означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I “Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва”.
Частиною першою статті 2 розділу 2 Протоколу І встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:
1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;
2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.
Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:
1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;
2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься “декларацією інвойс”, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу 5 “Підтвердження походження” Протоколу 1, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.
Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.
Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.
Законом України “Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження” від 08.11.2017 №2187-VІII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набирає чинності для України в перший день другого місяця після внесення Україною депозитарію Конвенції документа про приєднання.
Згідно із статтею 1 Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21/11/2018 року про заміну Протоколу I “Щодо визначення концепції “походження товарів” і методів адміністративного співробітництва” до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Протокол І “Щодо визначення концепції “походження товарів” і методів адміністративного співробітництва” до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, замінюється текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення. Статтею 1 Протоколу І “Щодо визначення концепції “походження товарів” і методів адміністративного співробітництва” визначено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція). Усі посилання на “відповідну угоду” в Доповненні I й у відповідних положеннях Доповнення II до Конвенції тлумачаться у значенні цієї Угоди.
Відповідно до статті 15 розділу V Доповнення І товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару ЕUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.
Пунктом 2 статті 31 розділу VІ Доповнення І передбачено, що з метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару ЕUR.1 та ЕUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження ЕUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документів.
За змістом положень статті 32 розділу VІ Доповнення І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає: після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 у справі №460/8509/21, які полягають у такому.
Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених МК України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.
У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, контролюючий орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.
Верховний Суд у вказаній справі визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, що зазначення товариством відомостей про характеристики товарів (преференційне походження), які відрізняються від даних, отриманих від уповноважених органів іноземних держав (в даному випадку Республіки Польща, Словацької Республіки, Угорщини), призвело до безпідставного застосування преференційних ставок ввізного мита, замість застосування повних ставок ввізного мита та сплати митних платежів згідно Митного тарифу України, затвердженого Законом України “Про Митний тариф України” від 19.09.2013 №584-VII. 
Відтак суд погоджується із доводами митного органу про те, що спірні сертифікати з перевезення товару не можуть бути визнані належними та достатніми документами, які підтверджують преференційне походження товарів, оформлених за 366 МД.
При цьому, суд зауважує, що компанія-експортер, зазначивши декларативно в інвойсі про походження товарів з території Європейського Союзу, повинна у подальшому в ході перевірки документально підтвердити походження вказаних товарів, в тому числі й обставини, що матеріали, використані при виготовленні товару, також здебільшого походять з Європейського Союзу. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 31.07.2024 у справі №260/6407/21.
Крім того, при вирішенні цього спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №240/7093/19, від 11.04.2022 у справі №260/2805/20, відповідно до яких міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів. Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, Верховний Суд доходить висновку, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.
Частиною другою статті 334 МК України встановлено, що відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю, не потребують додаткового підтвердження.
Відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МК України рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.
У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України).
Таким чином, оскільки у відповіді на запит митного органу листами уповноваженого митного органу Словацької Республіки від 22.08.2024 №416546/2024-2000102СU260/23, від 28.09.2023 №480219/2023-2000102/MY-143/23, митного відділу Фінансового директорату Словацької Республіки від 23.05.2024 №263373/2024-2000102/MY-068/24 не підтверджено преференційне походження товару, ввезеного за спірними сертифікатами EUR.1, тому у позивача були відсутні підстави для застосування права на преференції при розмитнені такого товару, а висновки акту перевірки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.06.2024 у справі №380/2397/22.
Сертифікати з перевезення товару EUR.1 були єдиним доказом підтвердження преференційного походження товару (графа 44 митних декларацій) з метою застосування пільг в оподаткуванні, однак з огляду на результати перевірки митних органів Словацької Республіки, такі у цьому разі не можуть вважатися допустимими доказами, бо отримані з порушенням встановленого порядку та не є достовірними (не є справжніми та не були легалізовані словацьким митним органом).
В контексті наведеного мав місце факт неправомірного застосування зменшеної ставки мита до товарів у розумінні Доповнення І до Регіональної конвенції в рамках Угоди.
Враховуючи, що перевіркою походження товару не підтверджено його преференційне походження, оподаткування товару за МД згідно з Додатком 1 повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, відповідно до Закону України від 19.09.2013 №584-VIII “Про Митний тариф України” (зі змінами і доповненнями).
За приписами підпункту “в” пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію Україну. Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Пунктом 190.1 статті 190 ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків (підпункт “а” пункту 193.1 статті 193 ПК України).
У цьому разі безпідставна сплата ввізного мита за преференційними ставками призвела до заниження бази оподаткування ПДВ.
У розглядуваному випадку у Волинської митниці були правові підстави для донарахування грошових зобов`язань (мита та ПДВ) ТОВ “АСТРА-ЗЕНЕК”, адже результати перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи за митними деклараціями, які були об`єктом перевірки на предмет обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування, показали, що преференційне походження товару не підтверджене у встановленому порядку.
Верховний Суд в постанові від 04.10.2023 по справі №380/2869/22 зауважив, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, походження ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.
Як слідує з матеріалів справи, контролюючим органом було призначено перевірку та обґрунтування її висновків здійснювалось на підставі документів уповноважених органів іноземної держави, які перекладені на українську мову, що підтверджується матеріалами справи.
Так, копії документів, отримані від митних органів Словацької Республіки, на підставі яких відповідач зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, мита на товари, мита на нафтопродукти, транспортні засоби та шини є належними доказами у даній адміністративній справі, оскільки перекладені на державну мову, а тому вказане дає можливість зробити обґрунтовані висновки щодо їх змісту.
Наявність офіційного перекладу та відповідної дипломатичної або консульської легалізації/апостилю в даному випадку не є обов`язковим, адже відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05.10.1961, до якої Україна приєдналась 10.01.2022, на адміністративні документи, що мають пряме відношення до комерційних або митних операцій апостиль не проставляється.
При вирішенні спору суд також враховує позицію Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №380/2397/22. Так, Верховний Суд виснував, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, стосовно країни походження при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника на підставі відомостей, зазначених у таких документах, безвідносно до завершення митного оформлення товару та їх виписку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно донарахував позивачу грошові зобов`язання відповідно до спірних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземної держави документально підтверджених відомостей, які не підтверджують преференційне походження ввезеного товару.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Волинська митниця як суб`єкт владних повноважень правомірно прийняла податкові повідомлення-рішення від 26.11.2024 №UA2050002024147, №UA2050002024148, №UA2050002024149, відтак позовні вимоги позивача є безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову ТОВ «АСТРА-ЗЕНЕК» слід відмовити повністю.
З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 243-246, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “АСТРА-ЗЕНЕК” до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.11.2024 №UA2050002024147, №UA2050002024148, №UA2050002024149, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “АСТРА-ЗЕНЕК” (43023, Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева, 1, РНОКПП 43979941).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ 43958385).

Повний текст судового рішення складений 16 січня 2026 року.

Суддя Т.М. Димарчук