Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1064/25
Номер провадження 2/299/300/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Леньо В.В., з участю секретаря судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Королівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивач є спадкоємцем за законом по смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 18.03.1981 року, свідоцтвом про одруження позивача (зміна прізвища) серії НОМЕР_2 від 14.07.2001 року.
Заповіту покійна не залишила. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач як дочка є спадкоємцем за законом першої черги.
Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавцю (матері позивача) належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства.
Набути право власності на спадкове речове право шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті матері оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) віднайдено не було.
За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовила. Таким чином через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкові права позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Первісно право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства належало матері спадкодавця (бабі позивача) - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Первісний власник залишила заповіт на користь спадкодавця, який 01.03.2001 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Теківської сільської ради за реєстровим №10. До спадкової маси включено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6.
Мати позивача спадщину по смерті своєї матері ОСОБА_3 прийняла, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримала. У той же час ч.3 ст. 1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 року у справі №523/3522/16-ц).
Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.
Згідно положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.
Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).
Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
У зв`язку з цим позивачка просить у порядку спадкування за законом визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6.
Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.
Представник позивача - адвокат Продан О.В. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги позову підтримує (а.с.64).
Представник Королівської селищної ради подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.63).
Третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).
У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Теково, Виноградівського району померла бабуся позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 15.11.2004 р.(а.с.51).
Покійна ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою старости від 15.12.2025 р. №119 (а.с.65).
За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 01.03.2001 року, згідно якого на випадок смерті належний сертифікат на право на земельну частку пай НОМЕР_6 заповіла ОСОБА_2 (а.с.7).
ОСОБА_2 спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, однак спадкове майно не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 від 25.08.2015 року (а.с.6).
Спадщину за ОСОБА_2 прийняла її донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт родинних відносин підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 18.03.1981 р. (а.с.4) та свідоцтвом про одруження, згідно якого позивачка змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 (а.с.5).
ОСОБА_1 спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.65).
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 14.03.2025 року За інформацією, наданою відділом № 4 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління від 14.03.2025 № 279/420-25, згідно запису № 3726 книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) гр. ОСОБА_3 на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 11.02.1997 року № 66 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСГП "Нива" серії НОМЕР_7 площею 2,9 умовних кадастрових гектарів. Вартість земельної частки (паю) на дату видачі сертифіката становила 7811 гривень (а.с.24).
Інші спадкоємці відсутні.
На даний час позивачка не може оформити право на спадщину на земельну частку (пай) шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно тому змушена звернутися до суду.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги по смерті матері. Спадкоємець спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджено належними та допустимими доказами. 
Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, інші спадкоємці відсутні, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованою в АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 в КСГП "Нива" площею 2,9 умовних кадастрових гектарів, вартістю земельної частки (паю) на дату видачі сертифіката 7811 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий	Леньо В. В.