Справа № 759/14917/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2231/2026
Головуючий у суді першої інстанції: П`ятничук І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року, постановлену у м. Києві, у складі судді П`ятничук І.В., повний текст якої складено 11 серпня 2025 року, у справі № 759/14917/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - 

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Фастівський відділ ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Просила визнати формулювання, використане державним виконавцем при винесенні оскаржуваних вимог і постанов у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 «Відібрати у ОСОБА_2 дитину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути матері ОСОБА_3 » незаконним; визнати незаконною та скасувати постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ від 10 червня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати постанову про залучення органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій від 10 червня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати вимогу виконавця (без дати) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва11 серпня 2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що державний виконавець всупереч її чітко вираженій волі щодо самостійного визначення місця проживання, виносить постанови та вимоги з метою її відібрання на підставі виконавчого листа №759/14917/20, виданого 31.01.2025 Святошинським районним судом м. Києва. Такі дії ДВС щодо відібрання неповнолітньої особи на підставі рішення, яке стосувалось малолітньої дитини, порушують її права, в зв`язку з чим вона і подала відповідну скаргу до суду, який видав виконавчий лист, з метою захисту своїх прав в судовому порядку, що передбачено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, Святошинський районний суд м. Києва помилково обмежив її право на подання скарги на дії виконавця, пославшись на те, що вона не є учасником правовідносин, хоча у постановах ДВС чітко вказані її дані (ПІБ, дата народження), і саме щодо неї проводяться виконавчі дії. Наголошує на тому, що вона особисто є учасницею правовідносин, що виникають при здійсненні виконавчого провадження, оскільки виконавчі дії безпосередньо спрямовані на її примусове переміщення, стосуються її місця проживання, її особистої свободи та безпеки. Суд першої інстанції не врахував права дитини 14 років на звернення до суду для захисту власних прав та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення без розгляду її скарги.
ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 виповнилося лише 14 років, отже вона не набула повної цивільної дієздатності та не є учасником правовідносин у справі.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.
ОСОБА_3 , представник Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 5 ст. 212, ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з підстав відсутності у ОСОБА_1 права на звернення до суду з даною скаргою, оскільки вона не має цивільної процесуальної дієздатності у спірних правовідносинах. 
Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Відповідно до частин першої та другої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.
Тобто право на звернення до суду особи, яка досягла 14-річного віку, з приводу відносин, у яких вони беруть особисту участь, прямо передбачене ст. 47 ЦПК України. 
Таке право передбачене також ст.ст. 18, 152 СК України. Так, ч. 1 ст. 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частинами 3, 4 ст. 152 СК України визначено, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.
Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначала, що при здійсненні примусового виконання рішення виконавець не врахував того, що вона досягла 14 річного віку має право самостійно визначати своє місце проживання, та, оскільки після досягнення 14-річного віку вона безпосередньо є учасником правовідносин, з яких виник спір, вона має право звертатися до суду щодо захисту своїх прав.
Зі змісту скарги на дії державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) вбачається, що ОСОБА_1 виповнилося 14 років.
При цьому ОСОБА_1 є безпосереднім учасником правовідносин, щодо яких виник спір, що свідчить про те, що в силу положень ст. 47 ЦПК України, ст.ст. 18, 152 СК України вона має цивільну процесуальну дієздатність у спірних правовідносинах.
Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду з даною скаргою, оскільки вона не має цивільної процесуальної дієздатності у спірних правовідносинах. 
Враховуючи викладене, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року, а справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.
Суддя-доповідач
Судді