Справа № 697/1532/25 
Провадження № 2/697/58/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
10 лютого 2026 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді – Деревенського І.І.,
за участю секретаря судового засідання – Задорожнього К.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС»), в особі представника Тараненка Артема Ігоровича, через систему «Електронний суд» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 у розмірі 54592,80 грн.. з яких 11500 грн. заборгованість по тілу кредиту; 43092,80 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн..
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14.08.2023 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №557614895 на суму 11500 грн..
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора HAWB-8534.
Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 115000 грн. 14.08.2023 на банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-1806 відповідачу, яку він вказав у заявці при укладенні Кредитного договору.
Позивач зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується Платіжним дорученням.
28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу№ 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, в тому числі, щодо продовження терміну дії Договору факторингу.
10.10.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №10/1024-01.
29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Позивач стверджує, що ним та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювалося жодних нарахувань за Кредитним договором.
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. 
Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за Кредитним договором становить 54592,80 грн., яка складається з: 11500 грн. заборгованість по тілу кредиту; 43092,80 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 у розмірі 54592,80 грн., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн..
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також витребувано у АТ КБ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, не заперечує, щодо винесення заочного рішення (а.с.7 на звороті).
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Семиполець В.В. у судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128ЦПК України відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи. Клопотань від сторони відповідача про відкладення розгляду справи не надходило, відзив не подано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
14.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит (а.с.30), предметом якого був кредит в розмірі 11500 грн. на строк 30 днів, в якій також зазначив номер своєї карти № НОМЕР_1 хх-хххх-1806 і номер свого телефону НОМЕР_2 .
14.08.2023 о 17:00:06 годині ОСОБА_1 уклав з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитний договір №557614895 (а.с.42-51) з використанням для його підписання одноразового ідентифікатору «NAWB-8534», згідно умов якого отримав кредит на суму 11500 грн. на умовах строковості, із сплатою процентів за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а саме за дисконтною процентною ставкою в розмірі 244,55 відсотків річних, що становить 0,67 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ними; індивідуальною процентною ставкою в розмірі 615,47 відсотків річних, що становить 1,69 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ними; та базовою процентною ставкою в розмірі 1087,70 відсотків річних, що становить 2,98 відсотка від суми кредиту за кожен день користування ними.
Водночас довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.22) підтверджує час відправки 14.08.2023 о 16:59:23 годині і номер телефону НОМЕР_2 , який зазначений як контактний з позичальником ОСОБА_1 в розділі «15. Реквізити сторін» кредитного договору №557614895 від 14.08.2023і у заявці на отримання грошових коштів в кредит, та на який було здійснено відправку одноразового ідентифікатору «NAWB-8534», використаного для підписання договору кредитного договору №557614895 від 14.08.2023, і Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до кредитного договору №557614895 від 14.08.2023.
Окрім того, у довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зазначено вчиненні дії, з метою продовження дисконтного періоду, з якої вбачається, що відповідачем не здійснювалося жодних дій щодо сплати кредиту та продовження дисконтного періоду.
14.08.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ Довганю Я.Ю. коштів в сумі 11500 грн., згідно договору №557614895 від 14.08.2023, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-1806 за допомогою безготівкового зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer, про що свідчить копія платіжного доручення №3000b0d5-8733-4c17-b34f-1d308dbbd169 (а.с.12).
Безготівкове зарахування також підтверджується довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.104), відповідно до змісту якої 14.08.2023 о 17:00:59 годині ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» через надавача платіжних послуг платника: КБ «ГЛОБУС» ініціювало платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції надавачу платіжних послуг отримувачу: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» провести платіжну операцію на рахунок/платіжну карту отримувача №4441-11ХХ-ХХХХ-1806 ОСОБА_1 суму платіжної операції 11500,00 грн, ідентифікатор платіжної операції: c13ae0a8-1d33-4233-a09a-f7a15762e5bd.
В свою чергу на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за № БТ/Е-6551 від 30.06.2025, було підтверджено, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) банком було емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 , за якою фінансовим номером телефону є НОМЕР_5 зазначений в анкетних даних ОСОБА_1 , а також те, що за період з 14.08.2023 по 19.08.2023 на платіжну карту № НОМЕР_4 , було зараховано платіж у сумі 11500 грн.(а.с.129-130), що також підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку № № НОМЕР_4 , зха період з 14.08.2023 по 19.08.2023, з якого вбачається, що 14.08.2023 о 17:00:19 годині на рахунок відповідача були перераховані кошти у сумі 11500 грн. (а.с.131-133).
З розрахунку заборгованості складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» станом на 24.10.2023, вбачається, що дата видачі кредиту 14.08.2023, строк 30, сума -11500 грн.. Заборгованість відповідача складає 11500 грн. тіло кредиту, 16362,20 грн. нараховані проценти за період з 14.08.2023 по 24.10.2023. також з даного розрахунку вбачається, що відповідачем не здійснювалося, жодних платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 61-62).
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.85-88), а також було укладено 28.11.2019 додаткову угоду №19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.90 на звороті),31.12.2020 додаткову угоду №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.91-94), 31.12.2021 додаткову угоду №27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.96-48-51), 31.12.2022 додаткову угоду №31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.96 на звороті), 31.12.2023 додаткову угоду №32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.97), згідно умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало (відступає) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги № 255 від 24.10.2023 (а.с.83), в якому під №617 зазначена грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 в розмірі 27862,20 грн., з яких 11500 грн. прострочене тіло кредиту, а 16362,20 грн. прострочені відсотки за користування кредитом.
З розрахунку заборгованості складеного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» складеного за період з 24.10.2023 по 10.10.2024, вбачається, що заборгованість відповідача складає 11500 грн. тіло кредиту, 43092,80 грн.. нараховані проценти за період з 24.10.2023 по 10.10.2024. Також з даного розрахунку вбачається, що відповідачем не здійснювалося, жодних платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 59-60).
10.10.2024 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №10/1024-01 (а.с.77-80), згідно умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступає) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, зокрема у Реєстрі прав вимоги №1 від 10.10.2024 (а.с.75), в якому під №3494 була грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 в розмірі54592,80 грн., з яких 11500 грн. прострочене тіло кредиту, а 43092,80 грн. прострочені відсотки за користування кредитом.
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е (а.с.69-72), згідно умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передало (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права грошової вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників (а.с.67-68), який є Додатком № 1 до цього договору та в якому під №6032 зазначена грошова вимога до ОСОБА_1 за кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 в розмірі 54592,80 грн., з яких 11500 грн. прострочене тіло кредиту, а 43092,80 грн. прострочені відсотки за користування кредитом.
В свою чергу ТОВ «ФК «ЕЙС» склало виписку з особового рахунку за кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 (а.с.58), згідно якої вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 44832,31 грн, з яких: 11500 грн. прострочене тіло кредиту, а 43092,80 грн. прострочені відсотки за користування кредитом (нараховані за період з 29.05.2025 по 05.06.2025).
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Під час вирішення цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, ніж закон. Більш того, керуючись положеннями ЦПК України, така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду відображається в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Щодо погодження між сторонами в договорі кредиту різних процентних ставок, зокрема, «дисконтної», «індивідуальної» та «базової», свідчить про те, що дані процентні ставки визначено сторонами в договорі як плату за користування коштами в межах строку кредитування, а не у разі прострочення сплати платежів згідно з договором. Заохочення позичальника повернути кошти до закінчення 30 календарного дня користування коштами зменшеною процентною ставкою не є встановлення строку виконання зобов`язання.
Разом з тим, щодо розміру заявлених до стягнення з відповідача процентів суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Таким чином, суд зазначає, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з відповідача необхідно стягнути проценти і встановити їх в розмірі 11500 грн..
Отже, враховуючи, що відповідач дійсно отримав кредитні кошти, користувався коштами, але свої кредитні зобов`язання не виконував, у нього виникла заборгованість, а саме 11500 грн. - заборгованість по тілу кредиту, яка підлягає стягненню з нього разом з процентами у сумі 11500 грн., які зменшені судом з урахуванням ЗУ «Про захист прав споживачів».
Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь позивача становитиме 23000 грн..
Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції КЦС ВС у справі №679/1103/23 постанова від 12.02.2025.
Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422,40 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн..
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог (42,13%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3969,66 грн. (1020,56 грн. - судовий збір, 2949,10 грн. - витрати на правничу допомогу).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,7, 12, 15-16, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №557614895 від 14.08.2023 у розмірі 23000,00 грн. (двадцять три тисячі гривень 00 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1020,56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2949,10 грн., а всього 3969,66 грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 66 копійок). 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02175, м. Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий І . І . Деревенський