Справа № 495/8731/25
№ провадження 3/495/77/2026

ПОСТАНоВА 
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 січня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:
головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Чибукової О.В.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
особи, яка склала адміністративний протокол - Шевченко В.В. 
потерпілого - ОСОБА_3 
законного представника потерпілого - ОСОБА_4 
справа № 495/8731/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області матеріали адміністративної справи, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2025 року серії ВАД №757651 вбачається, що 17.10.2025 біля 10:10 год гр. ОСОБА_1 не виконав свої батьківські обов`язки відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України відносно свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у результаті чого останній перебуваючи у ліцеї «Пріоритет» м. Білгород-Дністровський, вул. Сонячна, 4, кабінет № 306, вчинив бійку з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вдарив його рукою в обличчя.
29 січня 2026 року щодо обставин, відображених у протоколі про адіністративне правопорушення, заслухано особу, яка склала протокол - Шевченко В.В. , свідка ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_3 у присутності законного представника та психолога, свідка ОСОБА_7 .
Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення- Шевченко В.В. , зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог чинного законодавства, втім строки для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчились, а отже провадження по справі необхідно закрити.
ОСОБА_1 пояснив, що у його сина із потерпілим постійні конфлікти, та саме ОСОБА_8 є ініціатором суперечок. Син ОСОБА_1 має інвалідність, через що дуже переживає, у випадку, що мав місце 10.11.2025 захищався від ОСОБА_3 та перевищив межі самооборони. Водночас, просив суд звернути увагу, що ОСОБА_5 дуже вихований, отримує похвальні листи, сам конфлікти не провокує, батько докладає усіх зусиль для його нормального виховання та розвитку. Крім того, ОСОБА_1 надав суду копії похвальних листів, сертифікатів, свідоцтва про початкову мистецьку освіту.
У зв`язку із викладеним просив до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП не притягати.
Свідок ОСОБА_6 зазначила, що 17.10.2025 перед 3 уроком між учнями сталася бійка, ініціатором якої був ОСОБА_8 .
Також свідок ОСОБА_7 повідомила, що діти між собою порузумілись. Потерпілий ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_6 надали аналогічні за змістом пояснення. Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що вони із сином ОСОБА_1 "пожали один одному руки у присутності класного керівника".
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, особи, яка склала адміністративний протокол, свідків, потерпілого у присутності психолога та законного представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей -
тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 150 СК України: 1) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов`язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
У частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи встановлено, що подія, з огляду на яку, складено протокол про притягнення до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 мала місце 17.10.2025, тобто за 3 місяці до чергової дати розгляду справи (29.01.2026).
За положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Відповідно, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, може бути накладено у межах трьох місяців з моменту вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчились, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.38, 184 ч. 1, 247, 283, 284, 285 КУпАП,-

УХВАЛИВ:

Провадження по справі відносно адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, протягом десяти днів з моменту її ухвалення.
Повний текст постанови складений 30 січня 2026 року.
Суддя