ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

14 січня 2026 року	Справа №160/26663/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2025р. № 0105160902 та податкове повідомлення-рішення від 26.02.2025р. № 0105170902 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, прийняті на підставі акту (довідки) від 03.02.2025р. реєстраційний № 437/04-36-09-04/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем проведено фактичну перевірку позивача незаконно та без правових підстав в порушення вимог п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, яким встановлено вичерпний перелік підстав проведення фактичних перевірок. Будь-які зміни в період з 01.12.2024 до моменту завершення перевірки (31.01.2025р.) в Постанову КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» не внесено. З огляду на вищенаведене, роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснювалась позивачем у відповідності до встановлених Постановою КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» граничних мінімальних цін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №160/26663/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано до суду відзив на позовну заяву.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, зокрема, наступне.
Під час проведення перевірки з місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ,посадовим (службовим особам) ГУ ДПС у м. Дніпро не було надано документів, що пов`язані з предметом перевірки.
Зі змісту положень п. 85.8 ст.85 ПК України запитувати необхідні для здійснення перевірки документи є правом контролюючого органу, натомість надавати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки – є саме обов`язком суб`єкта господарювання, який виникає після початку перевірки та не залежить від наявності вимоги про надання/витребування таких документів контролюючим органом.
Відповідно до внесених змін розділ ХІІІ «Перехідні положення» Закону №3817 доповнено пунктом 32, згідно з яким, починаючи з дати набрання чинності Законом № 4015- з дня наступного за днем опублікування, тобто з 01.12.2024: для вин виноградних та іншої виноробної продукції застосовується розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957, збільшений на 50 відсотків.
Таким чином з 01.12.2024 року мінімальна роздрібна ціна на алкогольний напій «СИДР» УКТЗЕД 2206003100 становить 44,70 гривень за 1 літр.
Натомість, продавцем ФОП ОСОБА_1 – ОСОБА_2 здійснювалась реалізація напою (сидр – код УКТЗЕД 2206003100), вартістю 35,90 грн. за літр.
В порушення норми п. 25 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-ІХ, фізичною особою-підприємцем в місці здійснення господарської діяльності, здійснюється продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
В період з 15.12.2025 по 02.01.2026 суддя знаходилась у відпустці, що підтверджується довідкою Відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 05.01.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи на 30 днів.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 29.08.2022р. здійснює господарську діяльність, як фізична особа-підприємець (номер запису в ЄДР 2002240000000158825) і взято на облік як платник єдиного внеску.
Основним видом економічної діяльності за кодами КВЕД є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
Роздрібна торгівля здійснюється позивачем на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) №04620312202401318 і ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями – сидром та перрі (без додавання спирту) №04620309202400480.
Адреса місця торгівлі позивача - магазин за адресою: АДРЕСА_1 .
27.01.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №602-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) » , в якому зазначено, з метою дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, на підставі відпунктів 19-1.1.4, 1901.1.14, 19-1.1.15, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (підстава проведення фактичної перевірки- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) ПК України, Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР, Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), інших нормативних актів.
Наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів. Період діяльності, який буде перевірятись: з 01.12.2024 по дату закінчення перевірки. 
В ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області встановлені наступні порушення :
ст. 68 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18 червня 2024 року № 3817-IX, а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме реалізовано напій (сидр – код УКТЗЕД 2206003100), по ціні 35,90 грн. за літр.;
п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
За результатами фактичної перевірки було складено акт від 03.02.2025 №437/04-36- 09-04/2564012456.
Продавець ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовилась від підписання акту фактичної перевірки, у зв`язку з чим посадовими особами контролюючого органу було складено 03.02.2025 акт відмови від підписання матеріалів перевірки, який направлено засобами поштового зв`язку.
На підставі вищевказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
податкове повідомлення - рішення від 26.02.2025р. № 0105160902 про нарахування штрафних фінансових санкцій в розмірі 1020 грн.;
податкове повідомлення - рішення від 26.02.2025 №0105170902 про нарахування штрафних фінансових санкцій в розмірі 16 000,00 грн.
30.06.2025р. позивачем було подано скаргу до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у зв`язку з неотриманням жодних повідомлень та рішень від податкового органу про результати перевірки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Листом №65154/6/04-36-09-02-12 від 11.07.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що за інформацією ДА ПАТ «Укрпошта» після повідомлення про надходження за адресою поштового відправлення, адресатом не отримано поштове відправлення у встановлений термін. Після закінчення встановленого терміну зберігання, відправлення повернуто відправнику (ГУ ДПС у Дніпропетровській області), як таке, що не отримано адресатом у встановлений термін зберігання поштових відправлень та вважається врученим платнику податків у день зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно направило акт фактичної перевірки та податкові повідомлення-рішення на електронну і поштову адресу позивача.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями -рішеннями, позивач за захистом своїх порушених прав і інтересів звернулася з позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України
Відповідно до підпунктів 19-1.1.1,19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
За визначенням у пунктах 61.1,61.2 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підп.62.1.3 п.62.1 ст. 62 ПК України).
Відповідно до підп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає повноваження контролюючих органів, контролюючі органи мають, зокрема, право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підп.75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).
Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підп. 80.2.5).
Формулювання підстав перевірки в наказі дає цілковите розуміння, що підставою перевірки за вказаним підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (яким передбачено декілька підстав для призначення перевірки) є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Щодо підстав проведення перевірки, які викладені в наказі, на підставі якого податковий орган здійснив перевірку позивача, то суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23, відповідно до яких правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину умову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.
Водночас, підпункт80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює дві:
- наявність та/або отримання певної інформації;
-здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.
Таким чином, лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.
Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності).
Таким чином, фактична підстава перевірки, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Враховуючи встановлені норми, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію.
Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити.
Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме таке інформування про фактичну обставину має бути наведено серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу.
У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства.
Як вбачається з наказу, перевірка була призначена у зв`язку із здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що є самостійною підставою згідно із пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Так, формулювання підстав перевірки в наказі дає цілковите розуміння, що підставою перевірки за вказаним підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (яким передбачено декілька підстав для призначення перевірки) є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та є самостійною підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки.
У вказаному наказі наявний мінімально достатній обсяг інформації щодо підстави для проведення перевірки позивача, отже наказ про призначення фактичної перевірки був прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Щодо змісту виявлених відповідачем порушень.
Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (Закон №481/95-ВР) - визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва» експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захист) здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
Між тим, з 27 липня 2024 року набрав чинності Закон України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (Закон № 3817-ІХ).
Відповідно до частини 1 Розділу XII Прикінцевих положень Закону № 3817-ІХ, встановлено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім встановлених нормою виключень.
Частиною 2 Розділу XII Прикінцеві положення встановлено, що Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального"(Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345 із наступними змінами) і Постанова Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 346) втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону. Зазначено, що положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.
Відповідно до внесених змін розділ ХІІІ «Перехідні положення» Закону №3817 доповнено пунктом 32, згідно з яким, починаючи з дати набрання чинності Законом № 4015- з дня наступного за днем опублікування, тобто з 01.12.2024: для вин виноградних та іншої виноробної продукції застосовується розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957, збільшений на 50 відсотків.
Так, оскільки перевірка проведена та винесено податкове повідомлення-рішення після набрання чинності Закону № 3817-ІХ, відтак, в даному випадку застосуванню підлягають норми цього закону.
За визначеннями у ч.1 ст. 1 Закону №3817-ІХ :
ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності
мінімальна роздрібна ціна на алкогольний напій - мінімальна ціна на одиницю товару (алкогольної продукції), визначена у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, для роздрібного продажу такого товару (алкогольної продукції) кінцевим споживачам.
Згідно ч.7 ст.16 Закону України №3817, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Мінімальна роздрібна ціна на алкогольний напій - мінімальна ціна на одиницю товару (алкогольної продукції), визначена у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, для роздрібного продажу такого товару (алкогольної продукції) кінцевим споживачам (п. 45 ст. 1 Закону № 3817-ІХ).
Відповідно до ст. 68 Закону № 3817-ІХ мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої встановлюються та переглядаються Кабміном щороку, до 25 грудня поточного календарного року, з урахуванням індексу цін виробників на готову алкогольну продукцію за поточний календарний рік. Мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої переглядаються КМУ також у разі зміни ставок акцизного податку.
Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв встановлено постановою КМУ «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 р. № 957 (Постанова №957).
Відповідно до Додатку до Постанови КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв для Сидру (Код виробів згідно з УКТЗЕД 2206 00 31 00) - 29,8 грн за 1 літр.
В cічні 2025р. роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснювалась позивачем за цінами не нижче від встановлених Постановою КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».
Перевіркою встановлено, що позивачем здійснено продаж алкогольного напою (сидр) за ціною 35,90 грн. за літр.
Разом з тим згідно інформації на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, який встановлено Постановою № 957 з урахуванням збільшення на 50 відсотків їх розміру, з дати набрання чинності Законом №4015, а саме: мінімальна роздрібна ціна на сидр і перрі (без додання спирту) у тарі місткістю 1 л (код УКТЗЕД 2206 00 31 00 , 2206 00 51 00, 2206 00 81 00) становить 44,70 гривень.
Тобто, з 01.12.2024 року мінімальна роздрібна ціна на алкогольний напій «СИДР» УКТЗЕД 2206003100 становить 44,70 гривень за 1 літр.
Під час перевірки податковим органом було використано звіти РРО.
Згідно пп.14.1.278 п.14.1 с.14 ПК України визначено, що система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій та програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. Податкова служба має інформацію, яка міститься в базах даних ДПС по допущенню порушень суб`єктом господарювання Закону №265.
Статтею 83 ПК України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація. Таким чином, вимогами чинного законодавства встановлено, що висновки посадових осіб контролюючого органу під час, зокрема, фактичної перевірки, можуть ґрунтуватися на документах та податковій інформації.
У постанові від 09 вересня 2024 року у справі №280/6832/23 і у постанові від 06.02.2025 у справі №120/11036/23, Верховний Суд дійшов висновку, що податковий орган має можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО.
Таким чином, перевіряючими було правомірно виявлено в місці здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 роздрібну торгівлю алкогольними напоями «сидром» за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої.
Щодо ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, суд зазначає наступне.
Підпунктами 20.1.2 та 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що для здійснення функцій, визначених законом, контролюючим органам надано право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом, а також довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків.
Пунктом 44.3 ст.44 ПК України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 392 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Відповідно до абзацу першого п. 85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 85.4 ст. 85 ПК України визначено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Аналогічно п. 85.8 ст.85 ПК України передбачено право посадових (службових) осіб контролюючих органів, які проводять перевірку, у випадках, передбачених ПК України, отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Тобто, запитувати необхідні для здійснення перевірки документи є правом контролюючого органу, натомість надавати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки є саме обов`язком суб`єкта господарювання, який виникає після початку перевірки та не залежить від наявності вимоги про надання/ витребування таких документів контролюючим органом.
Податковий кодекс України не містить норми, яка б містила перелік документів, обов`язкових для надання платником податків під час проведення перевірки податковим органом.
Як вбачається у письмовій вимозі перевіряючого від 25.01.2025 копії документів, наведених у вимозі у зв`язку з проведенням фактичної перевірки, позивач повинен був надати в термін до 31.01.2025.
В розділі 2 Акту перевірки від 03.02.2025 №437/04-36- 09-04/2564012456 вказано, що до перевірки було надано:
1.Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) №04620312202401318 від 16.09.2024р.;
2.Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) № 04620309202400480 від 05.09.2024;
3.Свідоцтво про державну реєстрацію від 29.08.2022р. № 2002240000000158825;
4.Реєстратор розрахункових операцій (РРО,ПРРО) тип МІНІ-ФП54.01 заводський №ПР5401119499 фіскальний № 3001017276.
Письмову вимогу отримано 28.01.2025 ОСОБА_2 , яка є продавцем.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що письмові вимоги відповідача отримані безпосередньо ФОП ОСОБА_1 , або докази вручення цієї вимоги фізичній особі-підприємцю від ОСОБА_2 . 
Частиною 2 статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, висновок податкового органу про наявність підстав для застосування штрафу за неповне надання позивачем документів, зазначених у вимозі від 12.12.2023, є необґрунтованим, оскільки відсутні докази отримання цієї вимоги безпосередньо позивачем..
У зв`язку з чим суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 26.02.2025р. №0105160902 за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України не є законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
За приписами частин 1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 74 КАС України).
Статтею 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 3ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1436 від 25.08.2025.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2025р. № 0105160902, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області , яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1020,00 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона