КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року Київ № 320/622/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Житлосервіс» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «АВМ Житлосервіс» (товариство, ТОВ «АВМ Житлосервіс») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (ГУ Держпродспоживслужби, Управління).
Просили суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 11.12.2024 № 10-5-5.4-14/30.
Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено, що справа буде розглядатися одноособово суддею Скрипкою І.М. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
В обґрунтування позовних вимог зазначали, що ТОВ «АВМ Житлосервіс» не є постачальником комунальних послуг у будинку та, відповідно, не підпадає під дію Закону України «Про ціни та ціноутворення» чи Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вважають, що невиконання вимог припису не спричинило порушень прав споживачів, як зазначено в акті, адже згідно із наданою заявою споживача/власника кв. АДРЕСА_1 , він не має жодних претензій до ТОВ «АВМ Житлосервіс» в частині нарахувань за компенсацію спожитої електроенергії. Повідомили, що вказана інформація не була взята до уваги відповідачем.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав на помилковість тверджень позивача про те, що останній не здійснює постачання та розподіл електричної енергії побутовому споживачу, а є виконавцем послуги з утримання багатоквартирного будинку, оскільки згідно трьохстороннього договору поруки від 20.03.2019 № 479, укладеного між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» (ТОВ «Київська обласна ЕК»), ТОВ «АВМ Житлосервіс» та ФОП ОСОБА_1 , позивач поручився перед ТОВ «Київська обласна ЕК» за виконання ФОМ ОСОБА_1 його обов`язку за основним договором про постачання електричної енергії №420067054 від 01.01.2019 щодо оплати вартості електричної енергії. Наголосили, що ТОВ «АВМ Житлосервіс» таким чином взяло на себе зобов`язання із надання такої комунальної послуги як універсальна послуга з постачання електричної енергії (проводить придбання електричної енергії, обслуговує електричні мережі в середині будинку, веде облік використаної електричної енергії кожним побутовим споживачем окремо, виставляє рахунки та проводить збір коштів за послуги).
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
На підставі звернення громадянки ОСОБА_2 від 19.08.2024, відповідно до наказу Управління № 1289-ОД від 13.09.2024, посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) №541 від 15.09.2024, за погодженням Держпродспоживслужби № 15.2.2-3/17304 від 21.08.2024, у період з 16.09.2024 по 17.09.2024 посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування тарифу на послуги з постачання та розподілу електричної енергії, які надаються ТОВ «АВМ Житлосервіс» споживачу кв. АДРЕСА_1 у с. Ходосівка Обухівського району Київської області.
За результатами перевірки складено акт від 17.09.2024 №10-5-5.4-11/56, у якому зафіксовано, що ТОВ «АВМ Житлосервіс» у період з 01.06.2024 по 31.08.2024 здійснювало нарахування плати за постачання та розподіл електричної енергії побутовому споживачу кв. АДРЕСА_1 за тарифом 9,46 грн/ кВт*год, що перевищує фіксовані та визначені пунктом 1 додатку 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (Положення №483), у результаті чого ТОВ «АВМ Житлосервіс» необґрунтовано нараховано побутовому споживачу кв. АДРЕСА_1 за послуги з постачання та розподілу електричної енергії, суму 5951,18 грн. Сума необґрунтовано отриманої виручки складає 4141,90 грн. 
17.09.2024 ГУ Держпродспоживслужби складено протокол про адміністративне правопорушення №10-5-5.4-12/18 щодо директора ТОВ «АВМ Житлосервіс» ОСОБА_3 за вчинене правопорушення, передбачене частиною першої статті 165-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
23.09.2024 Управлінням винесено товариству «АВМ Житлосервіс» припис №10-5-5.4-15/17 про усунення порушення вимог щодо порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким зобов`язано:
- у термін до 15.10.2024 повернути побутовому споживачу/власнику кв. АДРЕСА_1 , за надані послуги з постачання електричної енергії, шляхом здійснення перерахунку необґрунтовано нараховану суму у розмірі 1809,28 грн;
- з 01.09.2024 нарахування плати за послуги з постачання електричної енергії побутовому споживачу/власнику кв. АДРЕСА_1 , здійснювати за фіксованими цінами, визначеними у додатку 3 до Положення №483.
24.09.2024 відповідачем прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №10-5-5.4-14/20, яким відповідно до пункту 6 частини першої статті 18, пункту 1 частини першої та частини другої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (Закон № 5007-VI), частини дев`ятої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (Закон № 877-V):
- зобов`язано ТОВ «АВМ Житлосервіс» в термін до 15.10.2024 повернути побутовому споживачу/власнику кв. 28 буд. №18 по вул. вул. Леоніда Каденюка, с. Ходосівка Обухівського району Київської області необґрунтовано одержану виручку у сумі 4141,90 грн;
- застосовано до ТОВ «АВМ Житлосервіс» штраф у розмірі 4141,90 грн, який протягом 15 календарних днів з дня отримання цього рішення підлягає перерахуванню у дохід державного бюджету.
На підставі наказу Управління № 1722-ОД від 02.12.2024, посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 718 від 02.12.2024 в період з 02.12.2024 по 03.12.2024 посадовими особами відповідача проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) на предмет виконання суб`єктом господарювання вимог припису від 23.09.2024 №10-5-5.4-15/17 щодо усунення порушень вимог законодавства, виданого за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
02.12.2024 директору ТОВ «АВМ Житлосервіс» вручено лист про надання інформації від 02.12.2024, зобов`язано надати до 10:00 години 03.12.2024 завірені копії документів, необхідних для здійснення перевірки суб`єктів господарювання (конкретний перелік міститься у листі).
За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 03.12.2024 №10-5-5.4-11/67, у якому зафіксовано, що під час проведення позапланової перевірки ТОВ «АВМ Житлосервіс» з питань виконання суб`єктом господарювання вимог припису від 23.09.2024 №10-5-5.4-15/17 щодо усунення порушень вимог законодавства, виданого за результатами проведення попереднього заходу державного нагляду (контролю) встановлено, що товариством 02.10.2024 отримано припис від 23.09.2024 №10-5-5.4-15/17 та у встановлений термін не виконано пункту 2 останнього, а саме: з 01.09.2024 нараховано споживачу кв. 28 буд. №18 по вул. Леоніда Каденюка с. Ходосівка, Обухівського району, Київської області плату за використану електроенергію за тарифом, не передбаченим додатком 3 до Положення №483.
03.12.2024 Головним управлінням Держпродспоживслужби складено протокол про адміністративне правопорушення №10-5-5.4-12/29 відносно директора ТОВ «АВМ Житлосервіс» ОСОБА_3 за вчинене правопорушення, передбачене статтею 188-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
11.12.2024 Управлінням винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №10-5-5.4-13/28, якою на директора ТОВ «АВМ Житлосервіс» ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі вісімсот п`ятдесят грн за невиконання пункту 2 припису від 23.09.2024 №10-5-5.4-15/17.
11.12.2024 відповідачем прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №10-5-5.4-14/30, яким відповідно до пункту 6 частини першої статті 18, пункту 4 частини першої статті 20 Закону № 5007-VI, частини дев`ятої статті 7 та частини першої статті 12 Закону № 877-V застосовано до позивача штраф у розмірі 34 000,00 грн, який протягом 15 календарних днів з дня отримання цього рішення підлягає перерахуванню в дохід державного бюджету. 
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із абзацом 5 частини першої статті 6 Закону України №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (Закон №877-V) підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У відповідності до абзацу 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба).
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09. 2015 №667 затверджено Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Положення № 667), згідно пункту 1 якого Держпродспоживслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.
Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» реорганізовано територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держпродспоживслужби за відповідним переліком.
На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №260 «Питання Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захист споживачів» Держпродспоживслужба приступила, крім іншого, до виконання функцій із здійснення, державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Положеннями статті 18 Закону України №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» (Закон №5007-VI) встановлено, що уповноважені органи мають право:
1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:
- достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування; державних регульованих цін;
- бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;
2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;
3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;
4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;
5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Статтею 11 Закону №877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний:
- допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом;
- виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства;
- надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону;
- одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Частина перша статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (Закон № 2019-VIII) визначає:
учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом;
постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії;
розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії;
універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;
постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальні послуги;
побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
За визначенням у пункті 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII (Закон №2189-VIII), комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Тобто послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово-комунальних послуг, які відповідно до вищевказаної правової норми визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщення, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно із частиною першою статті 10 Закону №2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів (абзац 2 частини другої статті 14 Закону №2189-VIII).
На житлово-комунальні послуги державне регулювання цін запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».
Отже, послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово- комунальних послуг, які відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону №2189-VIII визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг.
Можливість визнання суб`єкта господарювання юридичною особою, яка за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ)), від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою має право укладати колективний договір, спростовується абзацом 2 частини другої статті 14 Закону №2189-VIIІ.
За нормами частини третьої статті 191 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.
Тарифи на універсальну послугу з постачання електричної енергії підлягають державному регулюванню (пункт 4 частини першої статті 7 Закону №2019-VIII).
За змістом частини першої статті 62 Закону України №2019-VIII «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
За приписами до частини першої статті 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 8 Закону №2189-VIII виконавець комунальної послуги зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.
Частиною п`ятою статті 20 Закону №2189-VIII визначено, що послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Положенням №483 закріплено, що до спеціальних обов`язків, зокрема, належить постачання електричної енергії побутовим споживачам постачальників універсальних послуг за фіксованими цінами, визначеними у додатку 3 до Положення. 
Постачальники універсальних послуг зобов`язані здійснювати надання універсальних послуг побутовим споживачам за фіксованими цінами, визначеними у додатку 3.
Судом з`ясовано, що виконавцем універсальної послуги з постачання електричної енергії в Київській області є ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». 
У матеріалах справи міститься трьохсторонній Договір поруки від 20.03.2019 №479 укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», ТОВ «АВМ Житлосервіс» та ФОП ОСОБА_1 , згідно якого ТОВ «АВМ Житлосервіс» поручається перед ТОВ «Київська обласна ЕК» за виконанням ФОМ ОСОБА_1 його обов`язку за основним договором про постачання електричної енергії №420067054 від 01.01.2019 щодо оплати вартості електричної енергії. 
Отже, фактично ТОВ «АВМ Житлосервіс» укладено договір на відшкодування збитків третьої особи ФОП ОСОБА_1 за споживання електричної енергії мешканцями житлових будинків (побутовими споживачами), який є договором придбання електричної енергії, так як збір коштів за використану електричну енергію побутовими споживачами проводиться на розрахунковий рахунок ТОВ «АВМ Житлосервіс», у подальшому кошти перераховуються на рахунок ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» із оформленням відповідного акта. 
Таким чином, ТОВ «АВМ Житлосервіс» взяло на себе зобов`язання з надання такої комунальної послуги, як універсальна послуга з постачання електричної енергії (проводить придбання електричної енергії, обслуговує електричні мережі в середині будинку, веде облік використаної електричної енергії кожним побутовим споживачем окремо, виставляє рахунки та проводить збір коштів за послуги).
Доводи позивача про те, що відповідно до квитанцій про сплату послуг, що виставлялися власнику кв. АДРЕСА_1 , підлягала оплаті послуга - компенсація електроенергії, а не постачання та розподіл електричної енергії, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки як правильно звернуто увагу відповідачем такого поняття як «компенсація електричної енергії» Законом України «Про ринок електричної енергії» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено.
З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача, що своїми діями суб`єкт господарювання допустив надлишкове нарахування за послугу з постачання електричної енергії, застосувавши тариф який не відповідає тарифам, які встановлені Додатком 3 до Положення № 483.
На підставі викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення на користь позивача понесених судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.