Справа № 183/5399/21
№ 2/183/566/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
за участю:
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Самар цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору,-

в с т а н о в и в :

06 серпня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору.

1.Стислий виклад позиції позивача
В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилалася на те, що 17 грудня 2019 року між нею і ОСОБА_4 було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269.
Згідно умов спадкового договору, ОСОБА_4 зобов`язується виконувати її, ОСОБА_5 розпорядження, встановлені зазначеним вище договором, а у разі її, ОСОБА_5 смерті, набуває право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору. 
Предметом спадкового договору є квартира, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
За договором ОСОБА_4 зобов`язалася виконати такі розпорядження ОСОБА_5 : щомісячно сплачувати 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, забезпечувати при необхідності стаціонарне лікування ОСОБА_5 в будь-якій лікарні за попередньою домовленістю між сторонами.
У той же час, після укладення спадкового договору ОСОБА_4 не виконує свої обов`язки, не надає їй щомісячно по 150,00 грн. на ліки.
ОСОБА_5 зазначила у позові, що коли вона повідомила ОСОБА_4 про свій намір розірвати спадковий договір, остання сплатила їй гроші за 2020 рік, про що потребувала написання відповідної розписки.
В 2021 році ОСОБА_4 жодного разу не сплатила їй щомісячно по 150,00 грн. на ліки, не спілкується з нею, не надає будь-якої допомоги та вимагає повернення грошових коштів.
До укладення спадкового договору, вона користувалася допомогою соціального працівника, але у зв`язку з укладенням зазначеного договору вона була позбавлена права на соціальний супровід. 
ОСОБА_5 в заяві посилається на те, що вона є людиною похилого віку, їй виповнилося 83 роки, вона потребує сторонньої допомоги, яку ОСОБА_4 їй не надає, крім того, грошові кошти по 150,00 грн. на ліки не є рівноцінною допомогою при отриманні у разі її смерті у власність квартири.
У зв`язку з наведеним, у позовній заяві ОСОБА_5 , посилаючись на норми ст. 1308 ЦК України, просила суд:
-розірвати спадковий договір, укладений 17 грудня 2019 року між нею, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269.

2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача.
Відповідач ОСОБА_4 не зверталася до суду з відзивом на позов.

3. Рух справи та процесуальні дії у справі.
06 серпня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору.
Ухвалою суду від 18 серпня 2021 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 
Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року провадження у справі зупинене до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року повернуто заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 18 січня 2023 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 18 січня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлану Іванівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 29 травня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Баку Оксану Василівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року до участі у справі у якості правонаступника позивача ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 було залучено ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, яка надійшла до суду 30 жовтня 2024 року – повернуто позивачу.
Ухвалою суду від 02 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Медведовської Л.М. про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецького Дмитра Ілліча при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про розірвання спадкового договору.
Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року уточнено анкетні дані відповідача, суд ухвалив: вважати належним відповідачем у справі  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .   

4.Судовий розгляд
Позивач ОСОБА_3 , яка є правонаступником позивача ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання.
Представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Мироняк Т.С. в судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_3 у повному обсязі, посилалася на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання.
Представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Маймор А.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача, посилалася на те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 проживали по сусідству, між ним були гарні стосунки, ОСОБА_4 постійно допомагала ОСОБА_5 . У 2019 році ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4 укласти спадковий договір, та 17 грудня 2019 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І. Після укладення договору ОСОБА_4 допомагала ОСОБА_5 продуктами харчування, купувала ліки, поповнювала рахунок за телефон. На прохання ОСОБА_5 їй були сплачена вся сума грошових коштів за 2020 рік (із розрахунку щомісячно по 150,00 грн.). Крім того, за 8 (вісім) місяців 2021 року ОСОБА_4 на виконання договору перераховувала на картковий рахунок ОСОБА_5 щомісячно по 150,00 грн., у той же час вона не може надати докази на підтвердження зазначених обставин. У відповідності до ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаним зі сторонами цього правочину, а норми ЦК України надають відчужувачу право на звернення до суду з вимогою про його дострокове розірвання у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків. Так, на обґрунтування вимог позивачка стверджує, що ОСОБА_4 не виконує обов`язків, визначених спадковим договором, не спілкується з нею та не надає допомоги, також посилається на необхідність придбання ліків та необхідність забезпечення стаціонарним лікуванням, у той же час, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного суду не надала, та не надала доказів наявності медичних документів, рецептів, необхідність придбання ліків та проходження стаціонарного лікування. 
Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання.

5.Фактичні обставини, встановлені судом. 
Судом встановлено, що 17 грудня 2019 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269.
Згідно умов спадкового договору, ОСОБА_4 зобов`язалася виконувати розпорядження відчужувача ОСОБА_5 , встановлені зазначеним договором, а у разі смерті відчужувача ОСОБА_5 набуває право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору, а саме – на квартиру, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно до умов спадкового договору, ОСОБА_4 зобов`язалася виконати такі розпорядження ОСОБА_5 : щомісячно сплачувати 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, забезпечувати при необхідності стаціонарне лікування ОСОБА_5 в будь-якій лікарні за попередньою домовленістю між сторонами.
Згідно до розписки ОСОБА_5 від січня 2021 року, остання отримала від ОСОБА_4 сплатила їй 1 800,00 грн. за спадковим договором від 17.12.2019 р. у якому обумовлено щомісячні виплати по 150,00 грн., сторони у справі не оспорювали та підтвердили зазначений факт в судовому засіданні. 
Встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
Згідно до спадкової справи, № 151/2022, яку заведено 20.09.2022 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Бакою О.В., з заявою про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася ОСОБА_3 .
Встановлено, що 07 серпня 2006 року, за життя, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І., зареєстрований в реєстрі за № 1294, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, заповіла ОСОБА_3 квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
6.2 Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір.
У визначені ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За приписами ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
6.3 Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до змісту ст.ст. 610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
6.4 У відповідності до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
На підставі ст.. 1303 ЦК України, 1. Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. 2. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.
Статтею 1304 ЦК України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно приписів ст.. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
У відповідності до ст. 1307 ЦК України, 1. На майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. 2. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. 3. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.
Статтею 1308 ЦК України визначено, що 1. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. 2. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.
6.5 Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неоохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Вимогами статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 2. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
На підставі статті 1270 ЦК України, 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ст.. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно приписів ст. 1236 ЦК України, 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

7.Висновки суду.
Як зазначалося вище, судом встановлено, що 17 грудня 2019 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269.
Згідно умов спадкового договору, ОСОБА_4 зобов`язалася виконувати розпорядження відчужувача ОСОБА_5 , встановлені зазначеним договором, а у разі смерті відчужувача ОСОБА_5 набуває право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору, а саме – на квартиру, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно до умов спадкового договору, ОСОБА_4 зобов`язалася виконати такі розпорядження ОСОБА_5 : щомісячно сплачувати 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, забезпечувати при необхідності стаціонарне лікування ОСОБА_5 в будь-якій лікарні за попередньою домовленістю між сторонами.
Таким чином, у ОСОБА_4 виникло зобов`язання за спадковим договором, у тому числі - щомісячно сплачувати ОСОБА_5 по 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки.
Суд звертає увагу на те, що згідно до умов договору, виплати зазначеної вище суми повинні бути проведені саме щомісяця.
Відповідачкою ОСОБА_4 не надано суду доказів сплати ОСОБА_5 щомісячно по 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, у період з січня 2020 по грудень 2020 року 
Судом встановлено, що тільки у січні 2021 року ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_5 1 800,00 грн. за спадковим договором від 17.12.2019 р, а у відповідності до пояснень представників сторін – це сума виплат за 2020 рік.
Зазначене свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_4 умов спадкового договору у 2020 році та виконання свого зобов`язання з порушенням строків, встановлених договором.
У той же час, суду не надано доказів сплати ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на виконання умов спадкового договору щомісячних платежів по 150,00 грн. у період з 01.01.2021 р. по 06.08.2021 (дата звернення до суду) та з 06.08.2021 до 17.07.2022 р. (дата смерті ОСОБА_5 ), що свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_4 умов спадкового договору.
У постанові КЦС ВС від 10.11.2023 р у справі № 643/4873/20 зроблено висновок, що факт смерті відчужувача за спадковим договором до вирішення справи судом допускає правонаступництво
Оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину, враховуючи наявність заповіту, останню залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача - відчужувача ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 має право підтримати первісний позов ОСОБА_5 та вимагати розірвання спадкового договору.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 систематично не виконувала умови спадкового договору, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та спадковий договір підлягає розірванню.

4.Судові витрати
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 була інвалідом 2 групи, у відповідності до приписів Закону України «Про судовий збір» остання була звільнена від сплати судового збору за подання зазначеного позову до суду.
У зв`язку з наведеним, враховуючи задоволення судом позовних вимог, з відповідача ОСОБА_4 на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. 

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 104, 112, 113 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору, - задовольнити.
Розірвати спадковий договір, укладений 17 грудня 2019 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 906,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- відповідач: ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .   . 
- третя особа: приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна, місце здійснення нотаріальної діяльності за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Перещепине, вул. Шевченка, 42.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повне судове рішення складене 22 січня 2026 року.

Суддя Д.І. Городецький