ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р.	Справа № 520/14872/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 07.08.25 у справі № 520/14872/25
          за позовом   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до   Головного управління ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України 
          про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі та текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00127000707 від 20.03.2025 на суму 1075718,70 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00127000707 від 20.03.2025, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1075718,70 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу ДПС України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8606,32 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи та вказує, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не враховано того, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема, інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), ґрунтується на нормах чинного законодавства, така інформація правомірно може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
У клопотанні позивач просить урахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.07.2020 у справі № 643/10749/14-к.
У додаткових пояснення у справі відповідач зазначає підстави застосування до позивача штрафних санкцій саме у розмірі 150% вартості, проданих з порушенням товарів (у зв`язку з вчиненням суб`єктом господарювання аналогічного правопорушення вже невперше).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, надані у судовому засіданні, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до Наказу ГУ ДПС від 18.02.2025 за № 821-п та на підставі направлень від 19.02.2025 за № 1459, №1461 фахівцями відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки ГУ ДПС у Харківській області складено акт фактичної перевірки від 28.02.2025 за № 9487/20/30/PPO/2614302594 (далі також – акт перевірки), яким установлено порушення: ненадання особам, які отримували або повертали товар розрахункового документа встановленої форми та змісту, а саме: не проведення розрахункових операцій через PPO при продажу товарів та не надання відповідних розрахункових документів на суму 500,0 грн; проведення розрахункових операцій через PPO без роздрукування відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту, а саме вибірковою перевіркою згідно з інформацією Системи обліку даних PPO (далі - СОД РРО) встановлено, що ФОП Фабрис через PPO з фіскальним номером 3000762730 проведено розрахункові операції без зазначення у фіскальних касових чеках обов`язкового реквізиту – числове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 713245,80 грн, що є порушенням п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95 ВР) та Положення про форму та зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі - Положення № 13), порушення режиму програмування найменування товарів коду товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД, при продажу 01.01.2025 напою ігристого «Фраголіно салюте бьянко» 0,75 л за ціною 100,00 грн, а саме: при проведені розрахункових операцій через PPO з фіскальним номером 3000762730 позивачем не забезпечено використання режиму програмування для підакцизних товарів із зазначенням коду товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД, що є порушенням п. 11 ст. 3 Закону № 265/95 ВР.
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.03.2025 за № 00127000707, яке оскаржено позивачем до ДПС України.
За результатами розгляду скарги позивача ДПС України прийнято рішення від 26.05.2025 № 14985/6/99-00-06-03-02-06, яким ППР залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Скориставшись правом на оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкова перевірка проведена не у порядку та у спосіб, встановлені нормами чинного законодавства, відповідачем не надано доказів здійснення контрольної розрахункової операції, зокрема: складення ака за результатами проведення контрольної розрахункової операції під час проведення фактичної перевірки діяльності позивача; складення акту про повернення товару позивачу, за результатами такої контрольної розрахункової закупки; акта отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача.
Крім того, суд зазначив, що інформація системи обліку даних РРО ДПС України (СОД РРО ДПС України) не може бути належним та допустимим доказом у розумінні статтей 73, 74 КАС України, оскільки наявна у відповідача податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено порушення не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків.
У підсумку суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення обставин щодо порушення процедури проведення фактичної перевірки, яка оформлена актом від 28.02.2025 №9487/20/30/PPO/2614302594, висновки якого стали підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 20.03.2025 № 00127000707, є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятого за результатами її проведення рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України).
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР). Дія цього Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Статтею 3 Закону № 265/95-ВР встановлені обов`язки суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, до яких, зокрема, належить обов`язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку (пункт 12).
У цьому пункті зазначено також, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Відповідно до пункту 11 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265 за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
За приписами п. 7 ст. 17 Закону № 265 до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Судом установлено, що згідно з актом перевірки контролюючим органом установлені такі порушення:
- ненадання особам, які отримували або повертали товар розрахункового документа встановленої форми та змісту, а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО при продажу товарів та не надання відповідних розрахункових документів на суму 500,00 гривень;
- проведення розрахункових операцій через РРО без роздрукування відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту, а саме: вибірковою перевіркою згідно з СОД РРО встановлено, що ФОП Фабрис через РРО з фіскальним номером 3000762730 проведено розрахункові операції без зазначення у фіскальних касових чеках обов`язкового реквізиту – числового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 713245,80 грн, що є порушенням п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України № 265/95 ВР та Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 за № 13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі – Положення № 13);
- порушення режиму програмування найменування товарів коду товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД, при продажу 01.01.2025 напою ігристого «Фраголіно салюте бьянко» 0,75 л за ціною 100,00 грн, а саме: при проведені розрахункових операцій через РРО з фіскальним номером 3000762730 позивачем не забезпечено використання режиму програмування для підакцизних товарів із зазначенням коду товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД, що є порушенням п. 11 ст. 3 Закону України № 265/95 ВР.
Щодо встановленого під час перевірки порушення в частині ненадання особам, які отримували або повертали товар, розрахункового документа встановленої форми та змісту, а саме: непроведення розрахункових операцій через РРО при продажу товарів та не надання відповідних розрахункових документів на суму 500,00 гривень, колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 80.4 статті 80 ПК України визначено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Згідно з підпунктами 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
Разом з тим статтею 2 Закону України від 30.06.1999 за №783-XIV «Про джерела фінансування органів державної влади» (далі - Закон №783-XIV) визначено органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування (крім випадків, визначених цим Законом) в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Судом установлено, що Головне управління ДПС у Харківській області на адвокатський запит представника позивача від 11.04.2025 (вх. ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2025 №31801/6/АДВ/ЕКП/53) про надання інформації щодо джерел походження грошових коштів, за які була проведена контрольна розрахункова операція, в межах повноважень, зокрема, повідомило, що перед початком фактичної перевірки була проведена контрольна розрахункова операція з придбання однієї пляшки коньяка «Довбуш» 0,1 л. Карпатський вартістю 55,00 грн. Оплата товару проводилась ОСОБА_2 за власні кошти в межах особистих заощаджень, а сума проведеної видаткової операції не перевищувала 50 прожиткових мінімумів.
Водночас, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано жодних доказів, які б вказували на видачу посадовим особам ГУ ДПС в Харківській області, які в межах проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 здійснили контрольну розрахункову операцію, грошових коштів (готівки) з каси за рахунок відповідних бюджетних асигнувань контролюючого органу.
Таких доказів не надано відповідачем і в суді апеляційної інстанції.
Отже, указані грошові кошти фактично мають інше джерело походження ніж кошти, передбачені на здійснення відповідної діяльності органів ДПС, що не передбачено Законом №783-XIV.
Окрім того, матеріали справи не містять доказів повернення грошових коштів посадовим особам, так само, як і доказів повернення придбаного товару позивачу.
Зважаючи те, що законодавство не містить дозволу щодо використання для проведення контрольних операцій приватних коштів, у тому числі коштів осіб, які проводять перевірку, а відтак у силу частини другої статті 19 Конституції України посадові особи контролюючого органу, за відсутності законодавчого дозволу, не мають права використовувати власні кошти для проведення контрольної розрахункової операції.
Також відповідач не надав доказів отримання посадовими особами контролюючого органу державних коштів для цілей проведення контрольної розрахункової операції, тобто її проведення за рахунок та від імені саме контролюючого органу у зв`язку та з метою виконання працівниками контролюючого органу функцій держави.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що контрольна розрахункова операція фактично проведена не за рахунок контролюючого органу, тобто не у зв`язку з виконанням функцій держави.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контрольна розрахункова операція посадовими особами ГУ ДПС в Харківській області проведена не у порядку та не у спосіб, встановлені нормами чинного законодавства.
Вказане також підтверджується тим, що відповідачем не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій доказів здійснення контрольної розрахункової операції, зокрема: відомості про посадову особу фіскального органу, яка здійснила контрольну розрахункову операцію, у кого та коли; складення акта про повернення товару позивачу за результатами такої контрольної розрахункової закупки; акта отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №00127000707 від 20.03.2025, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 750,00 грн (500,00 грн х 150%) є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00127000707 від 20.03.2025 щодо застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1 074 968,70 грн, виходячи з такого.
Підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення в цій частині слугував висновок податкового органу про проведення розрахункових операцій через РРО без роздрукування відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту, а саме: проведення розрахункових операцій без зазначення у фіскальних касових чеках обов`язкового реквізиту – числового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 713245,80 грн, а також порушення режиму програмування найменування товарів коду товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД, при продажу 01.01.2025 напою ігристого «Фраголіно салюте бьянко» 0,75 л за ціною 100,00 грн, а саме: при проведені розрахункових операцій через РРО з фіскальним номером 3000762730 позивачем не забезпечено використання режиму програмування для підакцизних товарів із зазначенням коду товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД.
Як указує податковий орган відповідні порушення встановлено на підставі баз даних Державної податкової служби України , а саме СОД РРО.
Відповідно до підпункту 14.1.278 пункту 14.1 статті 14 ПК України система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій та програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. Користувачам-покупцям (споживачам) через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 цього Кодексу, забезпечується можливість: контролю справжності та достовірності розрахункових документів, що зберігаються в СОД РРО. Порядок функціонування СОД РРО визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Механізм функціонування СОД РРО щодо отримання від РРО та ПРРО визначених законодавством даних та збереження таких даних у базі даних інформаційно-телекомунікаційної системи Державної податкової служби України встановлений Порядком № 477.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаного Порядку СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 477).
Сервер додатків забезпечує взаємодію інформаційних систем ДПС з базою даних СОД РРО (пункт 5 розділу ІІ Порядку № 477).
Згідно з підпунктом 2 пункту 6 розділу ІІ Порядку № 477 база даних призначена для зберігання даних, що були отримані від РРО, у відкритому вигляді, в тому числі даних про проведені розрахункові операції через РРО та електронні розрахункові документи, фіскальні звітні чеки, фіскальні звіти.
Верховний Суд вже аналізував наведені норми права у спорах з подібними правовідносинами та у постановах від 07 серпня 2025 року у справі № 280/6835/23, від 22 липня 2025 року у справі № 440/2936/24, від 29 травня 2025 року у справі № 280/2549/24 тощо та сформулював такі висновки: інформація, яка зберігається в СОД РРО, відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека. Використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Отже, відповідач під час проведення фактичної перевірки мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) обов`язкових реквізитів розрахункового документа, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у періоді, що перевірявся.
Наведений висновок узгоджується також і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30 жовтня 2025 року у справі №160/6719/24.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах, зазначених вище в цій постанові.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інформація системи обліку даних РРО ДПС України (СОД РРО ДПС України) не може бути належним та допустимим доказом у розумінні статей 73, 74 КАС України.
Отже, доводи позивача щодо використання фіскального чека, що роздрукований з бази даних ДПС України, без проведення контрольних розрахункових операцій унеможливлює використання даної роздруківки чека як доказу встановлених фактичною перевіркою порушень також є неприйнятними.
Так, відповідачем надана інформація системи обліку даних РРО ДПС України (СОД РРО ДПС України), з якої вбачається відсутність в розрахункових документах необхідних реквізитів (МАП та цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 713 245,80 грн та проведення розрахункової операції без використання режиму програмування для підакцизної групи товарів відповідного коду УКТ ЗЕД  з фіскальним номером 3000762730.
Наведене не заперечується позивачем.
Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та інформацію системи обліку даних РРО ДПС України (СОД РРО ДПС України), дійшла висновку про підтвердження встановленого податковим органом порушення позивачем вимог п.2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 за № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення позивачем розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями надання особі, яка отримує або повертає товар в обов`язковому порядку розрахунковий документ не встановленої форми та змісту, а саме: в розрахунковому документі відсутні необхідні реквізити (МАП та цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 713 245,80 грн; проведення розрахункової операції без використання режиму програмування для підакцизної групи товарів відповідного коду УКТ ЗЕД з фіскальним номером 3000762730).
З огляду на наведене колегія суддів уважає правомірним застосування податковим органом до позивача штрафної санкції на підставі п.1 та п. 7 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 за № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1 069 868,70 грн (713 245,80 (сума продажу товарів) х 150% = 1 069 868,70 грн) та 5 100,00 грн (17,00 грн (один неоподатковуваний мінімум доходів громадян) х 300 = 5100,00 грн) за порушення позивачем відповідно вимог п.2 ст. 3 та п. 11 ст.3 Закону України від 06.07.95 за № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» згідно з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Харківській області №00127000707 від 20.03.2025, а тому таке в частині застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1 074 968,70 грн є правомірним та не підлягає скасуванню.
Проте суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у повному обсязі.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00127000707 від 20.03.2025, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1074968,70 грн з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача 6,00 грн (750,00 грн : 1 075 718,70 грн х 8 606,32 грн = 6,00 грн, де 750,00 грн – грошова оцінка задоволених позовних вимог, 1 075 718,70 грн  – ціна позову,  8 606,32 грн – понесені позивачем судові витрати).
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 у справі № 520/14872/25  скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00127000707 від 20.03.2025, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1074968,70 грн.
Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 у справі № 520/14872/25 змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:
"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (ЄДРПОУ 43983495) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 6 (шість) грн 00 коп."
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 у справі № 520/14872/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	В.Б. Русанова    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  12.12.2025