КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/4965/25 Головуючий у І інстанції Панченко О.М.
Провадження №22-ц/824/2286/2026Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 січня 2026рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Борисової О.В., Голуб С.А.,
за участі секретаря Гаврилко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Гаражного кооперативу «Вигурівщина» - адвоката Дідик Ігоря Миколайовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Вигурівщина» про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Позивач ОСОБА_1 (через свого представника - адвоката Маляренко Т.С.) звернувся до суду із позовом до Гаражного кооперативу «Вигурівщина» про усунення перешкод у користуванні власністю. 
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є членом Гаражного кооперативу «Вигурівщина» та на праві власності володіє гаражним боксом № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 74. 
Починаючи з червня 2023 року доступ до гаражного боксу № НОМЕР_1 Гаражним кооперативом «Вигурівщина» заблокований, що підтверджується фотознімками, на яких видно, що гаражний бокс заварений, а також з 2023 року ОСОБА_1 не пропускають на територію ГК «Вигурівщина». 
На звернення до голови ГК «Вигурівщина» було повідомлено про фінансову заборгованість ОСОБА_1 перед гаражним кооперативом, на що ОСОБА_1 08 грудня 2023 року сплатив заборгованість у розмірі 13 500 грн. Проте ситуація не змінилась і доступ до гаражного боксу № НОМЕР_1 і надалі був заблокований. 
На неодноразові звернення протягом 2024 року до голови ГК «Вигурівщина» щодо причин перешкоджання у доступі до гаражного боксу № НОМЕР_1 було повідомлено про те, що ОСОБА_1 виключили з членів ГК «Вигурівщина». 
11 лютого 2025 року на адресу ГК «Вигурівщина» представником позивача було надіслано адвокатський запит з наступним переліком питань та запитуваної інформації: підстави перешкоджання ОСОБА_1 у доступі та користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1 ; підстави заварювання ГК «Вигурівщина» металевих дверей гаражного боксу № НОМЕР_1 ; надати Рішення загальних зборів членів Кооперативу про виключення ОСОБА_1 із членів ГК «Вигурівщина»; підстави прийняття ГК «Вигурівшина» від ОСОБА_1 у розмірі 13500 грн., який був здійснений 08 грудня 2023 року; чи є фінансова заборгованість у ОСОБА_1 перед ГК «Вигурівщина», але ГК «Вигурівщина» у своєму листі від 19.03.2025 року виклав якусь нісенітницю. 
Станом на 27 березня 2025 року позивач позбавлений вільного доступу до належного йому майна. Дії відповідача позивач вважає навмисним та усвідомленим перешкоджанням позивачу у користуванні приватною власністю, а саме гаражним боксом № НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Електротехнічна, 74.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року позов задоволено. Зобов`язано гаражний кооператив «Вигурівщина» забезпечити вільний доступ (доступ автотранспортом або пішки) ОСОБА_1 до гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» за адресою м. Київ, вул. Електротехнічна, 74.
Заборонено гаражному кооперативу «Вигурівщина» чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» за адресою м. Київ, вул. Електротехнічна, 74.
Стягнено з Гаражного кооперативу «Вигурівщина» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді плати за професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. Стягнено з Гаражного кооперативу «Вигурівщина» на користь держави судовий збір у розмірі 1211.20 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник Гаражного кооперативу «Вигурівщина» - адвокат Дідик І.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції зробив висновок про обґрунтованість доводів позивача щодо створення йому відповідачем перешкод у користуванні гаражем, заварювання воріт гаражу, на підставі неналежних доказів, а саме наданих позивачем кольорових фотознімків. На переконання відповідача, вказані фотознімки, за відсутності спеціальної експертизи, не встановлюють дійсні обставини справи, оскільки не дозволяють встановити, що зафіксований на фотознімках гаражний бокс належить позивачу та розташовується саме на території Гаражного кооперативу «Вигурівщина».
Скаржник зазначає, що інших доказів, які б реально свідчили про порушення відповідачем прав позивача, суду не надано та матеріали справи не містять.
Крім того, наявність протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 жовтня 2024 року, на думку скаржника, також не є належним доказом створення відповідачем перешкод позивачу у користуванні своїм майном, оскільки факт вчинення кримінального правопорушення встановлюється правоохоронними органами, а оцінка цього доказу, якщо він коли-небудь буде встановлений, має бути надана судом в рамках кримінального провадження.
Відповідач також заперечує факт отримання від позивача 26.12.2024 року письмової заяви і цим обґрунтовує відсутність відповіді на таку заяву.
Скаржник також посилається на необґрунтованість рішення суду в частині стягнення з ГК «Вигурівщина» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн, посилаючись на відсутність в матеріалах справи належних доказів, підтверджуючих обґрунтованість таких витрат, зокрема: рахунку для оплати наданих послуг, акту наданих послуг, кількості витраченого адвокатом часу на підготовку матеріалів тощо. Вважає заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу неспівмірним складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Маляренко Т.С. наводить заперечення щодо доводів скарги, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Звертає увагу на суперечливу поведінку відповідача, який в ході розгляду справи судом першої інстанції визнавав, що зафіксований на фотознімках гаражний бокс № НОМЕР_1 , є таким, що розташований за адресою: м. Київ, вул Електротехнічна, 74, заперечуючи лише факт зварювання. Доводи відповідача про не отримання заяви ОСОБА_1 від 26.12.2024 року вважає маніпулятивними та такими, що направлені на введення суду в оману, з огляду на наявність в матеріалах справи належних доказів, підтверджуючих вручення відповідачу направленого позивачем поштового відправлення.
Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу також просить суд апеляційної інстанції за наслідками перегляду справи вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 20 000,00 гривень, підтверджених доданим до відзиву Договором про надання правової допомоги від 10 листопада 2025 року.
В судовому засіданні представники гаражного кооперативу «Вигурівщина»: Ястребов О.В., Ковальчук М.О. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Маляренко Т.С. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача - Таргоній Д.О., пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з нижче наведених підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено такі факти та правовідносини.
Відповідно до засвідченої копії про право власності від 27.10.2011 року виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення 21.10.2011 року №1226-С/ГК, гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» площею 41,40 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Факт належності гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» площею 41,40 кв.м., який розташований в місті Києві по вул. Електротехнічна,74 на праві приватної власності ОСОБА_1 , підтверджується також витягом про державну реєстрацію КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №32659072 від 23.12.2011 року.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ГК «Вигурівщина» є зареєстрованою юридичною особою з 30.01.2001 року, код ЄДРПОУ - 21564712, реєстраційний номер - 10661200000000443, знаходиться за адресою: 02660, м. Київ, вул. Електротехнічна, буд.74.
Статут гаражного кооперативу «Вигурівщина» (нова редакція) було затверджено зборами уповноважених членів гаражного кооперативу «Вигурівщина» Протоколом №7 від 19.11.2016 року.
Кооператив є неприбутковою організацією, яка надає послуги по організації будівництва та наступній експлуатації гаражів, зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів членів кооперативу за рахунок їх внесків (пункт 1.5. Статуту гаражного кооперативу «Вигурівщина» (далі також - «Статут»).
Членами Кооперативу можуть бути громадяни України - фізичні особи, які досягли 16-річного віку, та юридичні особи України, що діють через своїх представників, які виявляють бажання брати участь у діяльності та розбудові Кооперативу, додержуватись вимог цього Статуту, внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених Статутом Кооперативу і користуються правом ухвального голосу. Нерезиденти та особи без громадянства України можуть бути тільки асоційованими членами Кооперативу (пункт 5.11 Статуту).
Члени Кооперативу зобов`язані: Дотримуватись вимог Статуту та внутрішніх нормативних документів (положення, інструкції, правила внутрішнього розпорядку тощо) Кооперативу та виконувати рішення органів управління Кооперативу (пункт 6.14.1 Статуту);
Регулярно, у визначений термін, сплачувати членські внески та інші платежі, які затверджені Загальними зборами (зборами Уповноважених) за поданням Правління Кооперативу (пункт 6.14.6. Статуту);
Самостійно ознайомлюватись з прийнятими в Кооперативі поточними постановами, рішеннями, оголошеннями тощо, а також з особистою фінансовою заборгованістю перед Кооперативом (пункт 6.14.9. Статуту).
Рішенням Чергових зборів уповноважених членів гаражного кооперативу «Вигурівщина», що оформлене Протоколом №1 від 22.01.2024, затверджено на 2024 рік розмір членського внеску - 360,00 грн в місяць з кожного гаражного боксу.
Позивача було виключено з членів гаражного кооперативу «Вигурівщина». Згідно пункту 5.9.3 Статуту гаражного кооперативу «Вигурівщина», затвердженого зборами Уповноважених членів гаражного кооперативу протоколом № 7 від 19.11.2016 року, членство в кооперативі припиняється у разі несплати членом кооперативу без поважних причин обов`язкових, визначених рішеннями Загальних зборів (зборів Уповноважених) членів кооперативу експлуатаційних та цільових членських внесків протягом 3-х (трьох) місяців, без поважних причин.
Згідно протоколу №10 засідання Правління гаражного кооперативу «Вигурівщина» у 2022 році ОСОБА_1 було виключено із членів кооперативу згідно вимог статті 5.9.3 Статуту як боржника по сплаті членських внесків.
Відповідно до платіжної інструкції 0.0.3345996792.1 від 08.12.2023 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено ГК «Вигурівщина» заборгованість за гараж № НОМЕР_1 у сумі 13 500 грн, що не спростовано відповідачем у відзиві на позов.
З пояснень представника відповідача, станом на 19.02.2025 за ОСОБА_1 , власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , утворилася заборгованість по членським внескам в розмірі 3 960,00 грн (з яких 3 240,00 грн - за 2024 рік; 720,00 грн - за 2025 рік).
Поряд із цим, відповідно платіжної інструкції №513585069704 від 15.05.2025 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено ГК «Вигурівщина» заборгованість за гараж № НОМЕР_1 у сумі 5 040,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині зобов`язання забезпечити вільний доступ до гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» за адресою: м.Київ, вул. Електротехнічна,74 та заборонити відповідачу чинити перешкоди в користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» за адресою: м.Київ, вул. Електротехнічна,74.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кооперацію», кооперація система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.
Статтею 6 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.
Згідно з п. 3.1. Статуту Кооперативу від 19.11.2016 р. Кооператив створено 3 метою надання послуг по організації та наступній експлуатації гаражів, зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів членів кооперативу за рахунок їх внесків, задоволенню економічних, соціальних та інших потреб членів Кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю, поділу між ними витрат та можливих ризиків.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності, не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно з ч. 5 ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі нежитлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-709цс16).
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», надав роз`яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню У разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди тощо.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Місцевий суд, надавши оцінку зібраним по справі доказам, дійшов правильного висновку про те, що надані позивачем докази: кольорові фотознімки з яких вбачається сліди заварювання гаражного боксу; копію Протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 жовтня 2024 року, в якому значиться, що конфлікт виник через заборону голови кооперативу пройти до гаражного боксу № НОМЕР_1 ; копію заяви ОСОБА_1 від 26.12.2024 року на адресу гаражного кооперативу «Вигурівщина», в якій просить повідомити на підставі чого ОСОБА_1 було позбавлено права доступу, володіння, користування та розпорядження своїм майном, з долученням відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення, отримана 08.01.2025 року; копію адвокатського запиту від 11.02.2025 року, в якому серед іншого запитувалась інформація щодо підстав перешкоджання ОСОБА_1 у доступі та користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1 у своїй сукупності підтверджують створення відповідачем перешкод у користуванні позивачем належним йому гаражем.
Крім того, суд звертає увагу на те, що в ході перегляду справи апеляційний судом, представники відповідача не заперечували тієї обставини, що обмежили позивачу в`їзд на територію та виїзд з території гаражного кооперативу через наявність заборгованості по членським внескам, про що на будівлі охорони при в`їзді в кооператив було розміщено відповідне оголошення зі списком боржників.
Поряд із цим, колегія суддів зауважує, що наявність заборгованості по членським внескам, хоча і свідчить про порушення вимог Статуту кооперативу, однак у відповідності до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України не може бути підставою для створення власнику гаражного боксу перешкод у користуванні належним йому на праві власності майном.
Окрім того, як убачається з матеріалів справи позивачем було сплачено заборгованість по членським внескам.
Фактично доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують та зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Водночас, колегія суддів зауважує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Оскільки апеляційна скарга залишаються без задоволення, а оскаржуване судові рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за перегляд рішення суду першої інстанції по суті спору в апеляційному суді відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.
В той же час, колегія суддів вирішує питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Маляренко Т.С. разом із відзивом на апеляційну скаргу до суду було подано засвідчену належним чином копію Договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2025 року із зазначенням фіксованої суми гонорару у розмірі 20 000 грн. В матеріалах справи також наявні копія свідоцтва серії МК №001432 про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер №1151168 від 02.04.2025 року.
Так, постановою Верховного Суду від 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23 (провадження №К/990/21951/24) суд підтвердив правомірність стягнення з суб`єкта владних повноважень витрат позивача на правничу допомогу за відсутності погодинного розрахунку та фактичної несплати гонорару на момент розгляду справи.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зазначаючи про неспівмірнсть витрат на професійну правничу допомог, представник відповідача - адвокат Ковальчук М.О. в письмових поясненнях від 07.01.2026 року, не зазначає доказів на доведення неспівмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, не заявляє про зменшення таких витрат, вказуючи лише про неспівмірність на підставі власної суб`єктивної оцінки встановлених по справі обставин та вільного тлумачення норм законодавства із вказаного питання.
Перевіривши надані представником позивача докази на підтвердження стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з ГК «Вигурівщина» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Гаражного кооперативу «Вигурівщина» - адвоката Дідик Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з Гаражного кооперативу «Вигурівщина» (код ЄДРПОУ 21564712) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені останнім судові витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складене 02 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Борисової О.В.

Судді: Голуб С.А.