ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	Львів	Справа № 140/9391/25 пров. № А/857/40799/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року (суддя – Волдінер Ф.А., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного рішення – не зазначено), 
в адміністративній справі №140/9391/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 
про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив: 

У серпні 2025 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив: 1) визнати неправомірною постанову про накладення штрафу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійович у виконавчому провадженні №77797977; 2) постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійович у виконавчому провадженні №77797977 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5100 грн скасувати; 3) стягнути з відповідача в користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в сумі 2422,40 гривень. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення спору, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, на підставі наданих доказів, прийшов до помилкового висновку, що позов не підлягає задоволенню. Зазначає скаржник, що на виконання рішення суду від 04.11.2024 у справі №140/8413/24, яке набрало законної сили 10.02.2025, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з розпорядженням електронної пенсійної справи від 18.03.2025 основний розмір пенсії встановлено в сумі 17495,01 грн.. Сума нарахувань на виконання рішення суду за період з 09 лютого 2024 року по 31 березня 2025 року становить 128195,75 грн. Отже, судове рішення виконане, про що у встановленому порядку було повідомлено державного виконавця, однак останній не взяв цієї інформації до уваги. Розмір пенсії з 04 січня 2024 року обчислено з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України “Про державний бюджет України на 2023 рік” від 03.11.2023 №2710-ІХ – 2093 грн. У даному випадку факти та обставини, які б вказували на те, що рішення суду не виконане, відсутні. Перерахований розмір пенсії включено у виплатні відомості на вересень 2025 року. Доплата за період з 09 лютого 2024 року по 31 серпня 2025 року становить 166787,74 грн та буде виплачена у порядку, встановленому чинним законодавством. Документи свідчать, що перерахунок пенсії було здійснено з урахуванням вимог суду, і виплати відповідають встановленому розміру. Однак, у цій справі державний виконавець, отримавши відповідь на свою вимогу, не взяв до уваги пояснення і підтвердження виконання рішення. З огляду на вказане, Головним управлінням ПФУ у Волинській області здійснено всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення суду від 04.11.2024 у справі №140/8413/24. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та прийняти нове, яким позов задовільнити повністю. 

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №140/8413/24 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у редакції Закону України від 06 червня 1996 року №230/96-ВР “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 9 лютого 2024 року перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Вказане рішення суду набрало законної сили 10.02.2025. 
На виконання рішення суду в зобов`язальній частині Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №1610/2025р. від 04.03.2025. 
14.04.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77797977 з виконання виконавчого листа №1610/2025р. від 04.03.2025 на виконання рішення суду від 04.11.2024 у справі № 140/8413/24. 
22.07.2025 державним виконавцем до Головного управління ПФ надіслано вимогу за №12331 про надання інформації про стан виконання рішення суду від 04.11.2024 у справі № 140/8413/24 (а.с.12). 
Головним управлінням 30.07.2025 за №0300-0307-5/49044 сформовано відповідь про виконання рішення суду у виконавчому провадженні №77797977, в якій зазначено, що ОСОБА_1 здійснюється нарахування відповідно до рішення суду - у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Також вказано, що сума заборгованості за період з 09.02.2024 по 31.03.2025 складає 128195,74 грн та внесена до Реєстру судових рішень для її погашення. Виплата основного розміру пенсії у розмірі восьми пенсій за віком проводиться з 01.04.2025. Рішення суду виконано в добровільному порядку в межах покладених зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства (а.с.13). 
До вказаного листа додано копію розпорядження про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 18.03.2025, з якого вбачається, що основний розмір пенсії стягувача призначеної згідно з рішенням суду з 09.02.2024 довічно та складає 16744,00 грн. (а.с.14). 
07.08.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у виконавчому провадженні №77797977 винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі №140/8413/24 у розмірі 5100 грн. (а.с.10-зв.). 
Зокрема, державний виконавець встановив, що на виконання судового рішення боржник зобов`язаний здійснити нарахування та виплату стягувачу основного розміру пенсії по інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” із застосуванням 01.03.2024 розмірів прожиткового мінімуму на рівні 2361 грн, а не 2093 грн.. 
Не погоджуючись з постановою відповідача від 07.08.2025 про накладення штрафу, позивач звернувся з цим позовом до адміністративного суду. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про неналежне виконання рішення суду від 04.11.2024 у справі №140/8413/24 відповідають фактичним обставинам справи, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу є законною та обґрунтованою. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Згідно з частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. 
Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII). 
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”. 
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (ч.3 ст.18 Закону №1404-VІІІ). 
Згідно із приписами статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт перший частини першої); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята); за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста). 
Стаття 63 Закону №1404-VІІІ визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша цієї статті); у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга цієї статті); виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя цієї статті). 
Згідно з ч.1 ст.75 Закону №1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. 
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.75 Закону №1404-VІІІ). 
Виходячи із зазначених вище норм Закону №1404-VІІІ, підставою для накладення на боржника штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання без поважних причин боржником рішення, яким його зобов`язано особисто вчинити певні дії. 
У розглядуваній справі судом встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження старшим державним виконавцем на адресу боржника - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 22 липня 2025 року за вих. №12331 надіслано вимогу про надання інформації про стан виконання рішення суду. У відповідь на цю вимогу листом від 30.07.2025 за № 0300-0307-5/49044 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області було проінформовано державного виконавця про стан виконання рішення суду та надано копії документів, що підтверджують його виконання. Зокрема, в листі зазначено, що ОСОБА_1 здійснюється нарахування відповідно до рішення суду – у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. 
Спірна постанова відповідача від 07.08.2025 у виконавчому провадженні №77797977 винесена державним виконавцем у зв`язку з тим, що на виконання судового рішення боржник зобов`язаний здійснити нарахування та виплату стягувачу основного розміру пенсії по інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” із застосуванням 01.03.2024 розмірів прожиткового мінімуму на рівні 2361 грн, а не 2093 грн.. 
Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові відповідача на відповідність критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За змістом статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. 
Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення); відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення). 
Отже, лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України “Про виконавче провадження”. 
На час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин невиконання. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це об`єктивно перешкодило виконати судове рішення. 
Поважними, в розумінні норм Закону України “Про виконавче провадження”, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів факту невиконання боржником (Головним управлінням ПФ) рішення суду від 04.11.2024 у справі №140/8413/24 без поважних причин, а також відсутній умисел на невиконання рішення суду. 
Фактично спірним у вказаній справи є питання щодо правильності і повноти виконання рішення суду. 
При цьому, слід зазначити, що правильність та повнота виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі, а зокрема, і щодо питання вірного застосуванням із 01.03.2024 розміру прожиткового мінімуму при нарахуванні пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” можуть бути перевірені в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, згідно статей 382-382-3 і 383 КАС України. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що матеріали справи не містять доказів вчинення державним виконавцем дій для з`ясування обставин виконання/невиконання боржником рішення суду, яке підлягає виконанню. Відсутні і докази того, що державний виконавець надсилав боржнику повторну вимогу про виконання рішення суду, а також відсутні дані щодо того чому відповідач дійшов висновку про те, що рішення суду не виконується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області без поважних причин. 
Отже, апеляційний суд констатує, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не перевірив як факт виконання/невиконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідив поважності причин такого невиконання рішення суду в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями. 
На підставі встановлених у справі обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови від 07.08.2025 у виконавчому провадженні №77797977, яка підлягає скасуванню як необґрунтована, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття. 
Наведених вище фактичних обставин справи суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про безпідставність позовних вимог. 
Вказане підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги, яку належить задоволити. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді адміністративної справи допустив неповне з`ясування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржене рішення суду винесено з порушенням норм матеріального права, а тому наявні підстави для його скасування з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. 
За правилами, визначеними статтею 139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – задоволити. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року в адміністративній справі №140/9391/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – задоволити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07 серпня 2025 року у виконавчому провадженні №77797977 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5100,00 гривень. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 20.01.2026 року