ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18875/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року (суддя Тулянцева Інна Василівна ) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови направити до приватного нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направити до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік Світлани Станіславівни відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя та в якій установі (на рахунках яких банків або установ) знаходяться ці грошові кошти. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що судом не встановлено порушення саме прав та інтересів позивачки оскаржуваними діями ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові надати відомості на запит приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. Крім того дійшов висновку про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підстав для виплати позивачці недоодержаної пенсії. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 р. в адміністративній справі № 160/18875/23 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Суд апеляційної інстанції вказав, що нарахована доплата до пенсії відповідно до судових рішень, яку пенсіонер не отримав за життя, також є спадковим майном. Водночас колегія суддів звернула увагу, що надання відповідачем інформації, зазначеної у запиті приватного нотаріуса, мала бути оскаржена позивачкою в порядку адміністративного судочинства України одночасно із вимогою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області або інший уповноважений орган Пенсійного фонду України направити приватному нотаріусу Бурдік С. відповідну інформацію, необхідну для оформлення свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку із цим, нотаріальні дії підлягали відкладенню чи зупиненню у відповідності до статей 42, 46 Закону України «Про нотаріат». Однак, позивачка звернулась до суду лише 27 липня 2023 р. після того, як приватним нотаріусом вже була закрита спадкова справа, що унеможливлює задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача направити до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання судового рішення, що належали за життя ОСОБА_2 . Також суд вказав, що матеріалами справи не підтверджується порушення прав позивача саме відповідачем. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважала, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Верховний Суд постановою від 10.09.2024 скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2024, справу № 160/18875/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 134-141).
Скасовуючи рішення судів попередньої інстанції, Верховний Суд вказав на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати позивачці недоотриманих її батьком сум пенсії у зв`язку з тим, що вона не зверталась до ГУ ПФУ за здійсненням такої виплати і не довела факту, що на день смерті вона проживали разом з ним, оскільки позивачка не виявляла бажання отримати зазначені суми пенсії в порядку спеціально визначеної статтею 61 Закону № 2262-ХІІ процедури (яка стосується лише певного кола осіб: що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті), натомість позивачка реалізовує своє право на отримання зазначених сум в поряду спадкування.
Також Верховний Суд зауважив, що суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, послався на те, що підставою для відмови позивачці у вчиненні нотаріальної дії став лист саме Пенсійного фонду України (як це зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2023), а не ГУ ПФУ, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що безпосередньо ГУ ПФУ протиправних дій чи бездіяльності, які б порушували права позивачки не вчиняло.
Разом з цим суд вважав такий висновок апеляційного суду необґрунтованим, оскільки в касаційній скарзі позивачка стверджує, що на запит приватного нотаріуса надавало відповідь саме ГУ ПФУ, яке є відповідачем у цій справі, а тому саме зазначений територіальний орган Пенсійного фонду України вчинив протиправні дії, які призвели до порушення її прав. На підтвердження зазначеного позивачка долучила до касаційної скарги копію першої сторінки листа ГУ ПФУ від 18.08.2022 № 0400-010508-8/84686. При цьому сам лист пенсійного органу від 18.08.2022, який став підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, був відсутній в матеріалах справи та, відповідно, не був предметом дослідження ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, керуючись принципом «ex-officio», демонструє активність у провадженні, оскільки процесуальним законом його уповноважено самостійно, без отримання на те згоди заінтересованих осіб вчиняти такі дії, які гарантуватимуть, що ухвалені ним рішення повністю відповідатимуть вимогам принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі.
Отже, Верховний Суд вважав, що судами попередніх інстанцій не було дотримано норм процесуального права в частині належного з`ясування всіх обставин справи, зокрема, шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, у зв`язку з чим направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
За результатом нового розгляду справи, Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалене рішення від 25 липня 2025 року, яким позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови направити до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі №160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направити до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік Світлані Станіславівни відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя та в якій установі (на рахунках яких банків або установ) знаходяться ці грошові кошти. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає про наявність судової практики щодо спірних відносин, зокрема постанови Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, згідно з висновками якої «у разі переходу до членів сім?ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. Фактично законом встановлено переважне право членів сім?ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 160/12427/19 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2 перерахованої відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у порядку абз. 4 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» пенсії за період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2017, починаючи з 01.01.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2017 одним платежем у розмірі 44 694,24 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с. 24-35).
ОСОБА_2 заповідав усе своє майно, належні йому майнові права та обов`язки ОСОБА_1 (своїй доньці), що підтверджується копією заповіту від 03.03.2020 (а.с. 14).
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 19). 
Приватним нотаріусом Бурдік С.С. 12 травня 2022 року здійснена реєстрація спадкової справи № 69276604 після смерті ОСОБА_2 (а.с. 13). 
Приватним нотаріусом Бурдік С.С. 12 травня 2022 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено запит № 32/02-14 «Про надання інформації, щодо померлого». Відповідно до цього запиту приватний нотаріус просила повідомити про наявність недоотриманої померлим ОСОБА_2 пенсії, у тому числі, не виплаченої суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 160/12427/19.
Листом від 18.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило приватного нотаріуса Бурдік С.С. про те, що стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ передбачає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Недоотримана пенсія відсутня. При цьому, відповідачем повідомлено про те, що згідно з рішенням суду у справі № 160/12427/19 була нарахована доплата пенсії ОСОБА_2 (а.с. 155).
Приватним нотаріусом Бурдік С.С. 13 березня 2023 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на нараховану, але не виплачену суму пенсії. Підставою такої відмови приватним нотаріусом зазначено: «Згідно Листа Пенсійного фонду України № 0400-010508-8/84686 від 18.08.2022 року повідомляється, що недоотримана пенсія відсутня, але ОСОБА_2 була нарахована доплата, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/12427/19. Вищезазначеним листом Пенсійного фонду України повідомлено, що особі, яка має право на отримання цієї доплати, необхідно звернутись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідною заявою про заміну сторони по справі № 160/12427/19» (а.с.15). 
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови направити до приватного нотаріуса Бурдік С.С. відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя, позивач 27.07.2023 звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у мотивувальній частині постанови у цій справі, положення статті 61 Закону № 2262-ХІІ необхідно тлумачити в системному взаємозв`язку з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
За змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Проаналізувавши вищенаведені правові норми, Верховний Суд дійшов висновку, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначеному законом порядку. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати до суду апеляційної інстанції інформацію, з підтвердженням належними доказами, щодо звернення осіб, які мають право на отримання пенсії у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, до пенсійного органу про отримання суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , а також докази призначення пенсії по втраті годувальника або отримання суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , таким особам.
Натомість, відповідачем таких доказів надано не було.
Відповідно до частини 6 статті 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів звернення осіб, які мають право на отримання пенсії у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із ОСОБА_2 на день його смерті, а також те, що матеріали справи №160/18875/23 таких доказів не містять, суд апеляційної інстанції переходить до перевірки наявності у ОСОБА_1 права на отримання відповідних сум, як спадкоємця. 
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Вирішуючи спір про стягнення з пенсійного органу суми пенсії, що належали пенсіонеру та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, Верховний Суд у своїй постанові від 03 жовтня 2025 року у справі № 671/931/24 виходив з того, що позивач успадкувала належні її спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , а тому позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Враховуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, суд апеляційної інстанції вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за запит приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік Світлани Станіславівни повинно було надати відомості про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя та в якій установі (на рахунках яких банків або установ) знаходяться ці грошові кошти, як наслідок, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення цього позову.
Щодо наявності постанови від 13.03.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд апеляційної інстанції зауважує, що стаття 1268 ЦК України визначає підстави прийняття спадщини, а в цій справі не оспорюються обставини про те, що ОСОБА_1 12.05.2022 звернулася до приватного нотаріуса з заявою щодо прийняття спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тобто прийняла спадщину в установлений строк, а тому така постанова не може бути підставою для відмови у задоволенні позову щодо надання відомостей про суми пенсії, які нараховані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 160/12427/19, що належали ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року в адміністративній справі № 160/18875/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 15 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 15 січня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова