Справа № 127/28498/25 
Провадження № 33/801/76/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 січня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Вдовцова Сергія Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Індії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , студента Вінницького національного медичного університету ім. Пирогова,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника - адвоката Вдовцова С.П. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КпАП України при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не вказано чи забезпечувалась участь перекладача особі щодо якої він складений, оскільки ОСОБА_1 є громадянином Індії і не зовсім розуміє українську мову, про що останній неодноразово повідомляв.
Крім того вказує, що ОСОБА_1 , маючи негативний досвід взаємодії з працівниками поліції, які раніше безпідставно звинуватили його у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння, й сфальсифікували висновок лікаря, не мав наміру без захисника їхати з ними у медичний заклад для проходження освідування та знову опинитись в такій же ситуації.
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 навчається у Вінницькому національному медичному університеті, а відтак має розуміти українську мову, то захисник вказує, що навчання останнього проводить англійською мовою, а тому українську мову він розуміє погано. 
В судовому засіданні захисник – адвокат Вдовцов С.П. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. 
За клопотанням захисту апеляційним судом допущено до участі в якості перекладача ОСОБА_2 , яка вільно володіє англійською мовою, якою також спілкується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
ОСОБА_1 з участю перекладача пояснив, що в той день забрав свій автомобіль зі штрафмайданчика і рухався вулицями міста поблизу Університету, в якому навчається. Був зупинений працівниками поліції із застосуванням звукового і світлового сигналів. Далі працівники поліції вимагали документи, які він їм передав. Побачивши на планшеті, що він раніше притягувався до відповідальності в зв`язку з перебуванням в стані наркотичного сп`яніння, відразу вимагали, щоб він поїхав з ними для освідування, проте він не до кінця розуміючи підстави для цього і маючи негативний досвід взаємодії з працівниками поліції, просив забезпечити йому перекладача і захисника, чого зроблено не було. Документи по справі він читав за допомогою перекладача в телефоні. Будь-які ознаки наркотичного сп`яніння йому ніхто не оголошував і не перевіряв. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 443523, 04.09.2025 року о 16.10год. в м. Вінниця по вул. Д. Майбороди, Віджай Яш керував ТЗ Хонда, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена активність, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на відеореєстратор 472965, чим порушив п. 2.5.ПДР.
Дії  ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КпАП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема це: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Суддя місцевого суду обґрунтував свій висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому суд обмежився формальним посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, не перевіривши обставини його складання та достовірність відображених у ньому даних, не встановив фактичних обставин події та не дослідивши належним чином матеріали справи, допустивши спрощений і формальний підхід до розгляду справи. Суд не з`ясував, чи існують об`єктивні докази вини ОСОБА_1 , не навів мотивів відхилення доводів захисту, що суперечить вимогам статей 283, 284 КУпАП і свідчить про порушення принципів змагальності та справедливого судового розгляду.
Разом з тим, під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів, що складаються із двох окремих відеофайлів, з`ясовано, що фіксація подій починається із моменту коли працівники поліції уже розмовляли з громадянином ОСОБА_1 , при цьому, ні доказів керування останнім транспортним засобом, ні доказів його зупинки матеріали справи не містять.
Водночас під час спілкування із громадянином ОСОБА_1 працівники поліції запропонували останньому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, ознаки якого вони нібито бачать у нього. 
Проте з відеозапису не вбачається, які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявив/побачив поліцейський, та чи були вони взагалі наявні. 
Відеозаписом не зафіксовано будь-яких заходів, які би вживались поліцейськими для встановлення реакції очей громадянина ОСОБА_1 на світло. Тобто відеозапис не містить інформації, яким чином у нього було виявлено таку ознаку як звужені зіниці очей, які не реагують на світло.
Виражене тремтіння пальців рук та підвищена активність відеозаписом також не зафіксована, а є суб`єктивним сприйняттям поліцейського, і сама по собі, при відсутності інших, об`єктивних ознак сп`яніння не може давати підстав для підозри, що водій знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, а не наприклад, в стані стресу, маючи попередній негативний досвід такого ж спілкування з працівниками поліції.
Відеозаписом не зафіксовано жодних дій поліцейських спрямованих на виявлення, фіксацію та перевірку наявності ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , виявлені ознаки сп`яніння особі не озвучені, поліцейські не пропонували пояснити наявність тих чи інших ознак. 
Як зазначалось вище, ознаками наркотичного сп`яніння, крім вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, є: порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. 
Проте відеозаписами підтверджується, що протягом всього часу спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 стверджував, що не вживав наркотичних речовин, його мова носила послідовний, логічний характер, поведінка відповідала ситуації, що склалась. Будь-яких ознак поведінки, яка б не відповідала обстановці, на вказаному відеозаписі не зафіксовано.
Навпаки варто зауважити, що поведінка працівників поліції була дещо агресивною по відношенню до ОСОБА_1 , що виражалось у певних висловлюваннях щодо нерозуміння ним української мови, а коли ОСОБА_1 користувався телефоном для того, щоб скористуватись послугами адвоката, або перекладачем, останні погрожували відібрати його.
З огляду на викладене вважаю, що в ході розгляду справи суду не надано будь-яких достовірних беззаперечних доказів того, що громадянина ОСОБА_1 керував транспортним засобом і як наслідок у поліцейських виникли правові підстави для проведення щодо нього медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Натомість як випливає з переглянутого відеозапису, єдиною підставою для такого огляду є те, що за кілька днів до того вже притягувався до адміністративної відповідальності за цією статтею, пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, який дав позитивний результат. 
Проте постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України закрито за підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КпАП України, так як згідно із висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз методом тонкошарової хроматографії наявність похідних барбітурової кислоти, алкалоїдів групи опію, похідних 1,4 бензодіазепіну, піразолону, фанотіазину та фенілалкіламіну, а також тетрагідроканабінолу не виявлено. При дослідженні методом хромато-мас-спектрометрії, наркотичні та психотропні речовини ідентифіковані не були. 
Відповідно до ч. 2 статті 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд першої інстанції не надав жодної оцінки тому, що відеозаписом зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 , хоч і навчається у ВНМУ ім. Пирогова, проте не в повній мірі розумів зміст розмови з поліцейськими, про що неодноразово повідомляв їх.
На підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння є недійсним, що свідчить про відсутність у матеріалах справи доказів його перебування у стані такого сп`яніння та недоведеність складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене вище, суд не може покласти в основу обвинувачення лише данні зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, з огляду на заперечення їх особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, що відповідає положенням ч. 5 ст. 266 КУпАП та пунктом 21 розділу ІІІ Інструкції, має вирішальне значення по даній справі.
До того ж, всупереч вимогам ст. 274 КУпАП, розпочинаючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейські, достовірно володіючи інформацією про те, що ОСОБА_1 є громадянином Індії, не в повній мірі володіє українською мовою, а знає лише деякі повсякденні слова українською мовою, що унеможливило розуміння змісту складених документів, не залучили перекладача, чим порушили права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, протокол складений з порушенням вимог закону, а тому, дані у ньому суд не міг покладати в основу прийнятого рішення.
Наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування “поза розумним сумнівом” про що неодноразово наголошує Європейський Суд, зокрема у рішенні по справі “Ірландія проти Сполученого Королівства” (Ireland v. The United Kingdom, заява №5310/71) і застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть “випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, на чому й наголошує ЄСПЛ у рішенні від 21 липня 2011 року в справі “Коробов проти України”, заява №39598/03.
Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року у справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип, відповідно до якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок 
Відповідно до вимог ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відсутні. А тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника адвоката Вдовцова Сергія Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року скасувати, а справу № 127/28498/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя           І.М. Стадник