ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" січня 2026 р. справа № 300/7304/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.08.2025 та зобов`язання до вчинення дій, - 

Виклад позицій сторін. Процесуальні дії та рішення суду:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач 1, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 2, ГУ ПФ України в Донецькій області), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.08.2025 № 091630010221 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2025 (з першого місяця, в якому позивач звернулася за перерахунком пенсії), зарахувавши до пільгового стажу за списком № 2 період роботи з 11.06.1999 по 20.01.2023 у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” (на сьогодні КНП “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області”) в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 16.11.2021 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Позивач звернулася до відповідача 1 із заявою від 13.08.2025 про перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу період її роботи з 11.06.1999 по 20.01.2023 у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. За результатом розгляду заяви позивача від 16.11.2025 ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення від 20.08.2025 № 091630010221 про відмову в перерахунку пенсії. Позивач вважає таке рішення відповідача від 20.08.2025 № 091630010221 протиправним, оскільки Законом України “Про пенсійне забезпечення” не передбачено обмежень щодо застосування статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2. Також статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не скасовує статтю 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та не зупиняє її дію. Так, статтею 16 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Отже, позивач має право на зарахування період її роботи з 11.06.1999 по 20.01.2023 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Ухвалою від 14.10.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
24.10.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФ України в Донецькій області від 24.10.2025 на позовну заяву. У відзиві відповідач 2 заперечив проти задоволення позову та зазначив, що період роботи з 11.06.1999 по 11.04.2002 не зараховано до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною. З 12.02.2002 по 30.06.2006 також не зараховано до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки позивач працювала на 0,5 ставки медсестри відділення інтенсивної терапії. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії № 091630010221 від 20.08.2025. Представник відповідача 2 просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 65-66).
До відзиву від 24.10.2025 на позовну заяву ГУ ПФ України в Донецькій області долучило копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 67-102).
27.10.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФ України в Івано-Франківській області № 0900-0802-8/52988 від 23.10.2025 щодо позову. Так, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області заперечило проти задоволення позову. Представник ГУ ПФ України в Івано-Франківській області зазначив, що періоди трудової діяльності до 01.01.2004 (дата набрання чинності Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004 застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, на думку представника ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, під час призначення пенсії та при проведених перерахунках пенсії за віком правомірно враховано з 01.01.2004 стаж роботи в одинарному розмірі. Окрім цього, з 11.06.1999 позивач перебула у відпустці по догляду за дитиною, а тому такий період не підлягає зарахуванню до стажу роботи в подвійному розмірі. Представник ГУ ПФ України в Івано-Франківській області просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 104-107).
10.11.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 05.11.2025 про уточнення позовних вимог, в якій просить суд вважати правильною позовну вимогу зобов`язального характеру в такій редакції: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2025 (з першого місяця, в якому позивач звернулася за перерахунком пенсії), зарахувавши до пільгового стажу за списком № 2 період роботи з 11.06.1999 по 20.01.2023 у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” (на сьогодні КНП “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області”) в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Ухвалою від 12.11.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 від 05.11.2025 про уточнення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.08.2025 та зобов`язання до вчинення дій.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області. Позивачу з 16.11.2021 призначена пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
13.08.2025 ОСОБА_1 звернулась через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою від 13.08.2025 про перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу період її роботи з 11.06.1999 по 20.01.2023 у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” (а.с. 72-73). 
За результатом розгляду заяви від 13.08.2025 ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення від 20.08.2025 за № 091630010221 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. Страховий стаж відповідно до статті 60 Закону № 1788 враховано по 10.06.1999. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (а.с. 67-68).
Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 20.08.2025 № 091630010221 про відмову в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд скасувати таке рішення та зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2025 (з першого місяця, в якому позивач звернулася за перерахунком пенсії), зарахувавши до пільгового стажу за списком № 2 період роботи з 11.06.1999 по 20.01.2023 у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” (на сьогодні КНП “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області”) в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Згідно з частиною третьою статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон № 1058.
Відповідно до статті 24 Закону України № 1058, страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788).
Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії  НОМЕР_1 від 06.04.1987, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 06.07.1994 прийнята на посаду медсестри реанімаційного відділення Івано-Франківської клінічної інфекційної лікарні; з 12.04.2002 переведена на 0,5 ставки медичної сестри палатної відділення інтенсивної терапії; з 01.07.2006 переведена на 1,0 ставку сестри медичної палатної відділення інтенсивної терапії; з 20.01.2023 звільнено з посади за угодою сторін (а.с. 8-11).
Відповідно до довідки КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 02.02.2022 № 166/0105, ОСОБА_1  з 06.07.1994 працювала на посаді медсестри реанімаційного відділення; з 12.04.2002 приступила до роботи після відпустки по догляду за дитиною на 0,5 ставки медсестри відділення інтенсивної терапії; з 01.07.2006 переведена на 1,0 ставки сестри медичної палатної відділення інтенсивної терапії. В період з 11.06.1999 по 11.04.2002 позивач перебувала в оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с. 88-89).
Згідно рішення Івано-Франківської обласної ради від 07.12.2022 № 564-18/2022 припинено (реорганізовано) Комунальне некомерційне підприємство “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства “Івано-Франківський обласний фтизіопульмонологічний центр Івано-Франківської обласної ради” (Центр легеневих захворювань), яке з 28.06.2024 на підставі наказу від 28.06.2024 № 221/о/тр перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради”, що підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради” від 28.10.2024 № 1904/01-19 (а.с. 15).
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60 Закону № 1788.
Так, згідно з статтею 60 Закону № 1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності Комунального некомерційного підприємства “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” належить діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади).
Отже, Комунальне некомерційне підприємство “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради”, як лікарняний заклад призначений для надання медичної допомоги, і в розумінні статті 60 Закону № 1788 є інфекційним закладом охорони здоров`я.
Також суд зазначає, що відповідачами не заперечується факт роботи позивача в інфекційному закладі охорони здоров`я в спірні періоди.
Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у інфекційному закладі охорони здоров`я після 01.01.2004, то суд звертає увагу на таке.
Відповідно до преамбули Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, який набрав чинності з 01.01.2004, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV “Прикінцеві положення” цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004.
За правилами статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та в силу приписів пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” період роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду щодо застосування вказаних вище норм матеріального права, викладеним в постановах від 22.12.2021 в справі № 688/2916/17, від 20.04.2022 в справі № 214/3705/17, від 08.06.2022 в справі № 510/1593/16-а, від 27.04.2023 в справі № 160/14078/22.
Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.06.1999 по 11.04.2002, з 12.04.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2006 не зараховані до пільгового стажу за Списком № 2; період роботи з 10.07.2006 по 31.12.2021 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2, однак в одинарному розмірі; періоди роботи з 01.01.2022 по 31.01.2022 та з 01.02.2022 по 20.01.2023 не зараховані до пільгового стажу за Списком № 2 (а.с. 91-92).
Щодо періоду перебування ОСОБА_2 з 11.06.1999 по 11.04.2002 в оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, то суд вказує на таке.
Статтею 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Приписами статті 30 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП України).
Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, а тому період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.
Таким чином, період перебування позивача у відпустці з 11.06.1999 по 11.04.2002 в оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, зараховуються до стажу роботи лише в одинарному розмірі, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
З аналогічних підстав період роботи ОСОБА_1 з 12.04.2002 по 30.06.2006 на 0,5 ставки медсестри відділення інтенсивної терапії також підлягає зараховуванню до стажу роботи лише в одинарному розмірі, оскільки подвійний стаж – це окрема пільгова категорія, що надається за умови праці, а не за скорочену зайнятість. 
За вказаних обставин, стаж роботи ОСОБА_1 за період з 01.07.2006 по 20.01.2023 у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ.
Щодо ефективного способу захисту порушеного права, та періоду, що підлягає захисту, то суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, судом враховано, що позивачу, безпідставно не зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 01.07.2006 по 20.01.2023; позивача просить перерахувати пенсію ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу в подвійному розмірі по 20.01.2023 (дату припинення трудових відносин на посаді, робота на якій дає право на зарахуванню такого страхового стажу в подвійному розмірі).
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 20.08.2025 № 091630010221 про відмову у перерахунку пенсії в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Водночас, суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву про перерахунок пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло спірне рішення про відмову в перерахунку пенсії.
Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на перерахунок пенсію, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 13.08.2025 з зарахуванням до страхового стажу періоду її роботи з 01.07.2006 по 20.01.2023 (включно) в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону №1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 58 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії та здійснення розрахунку стажу.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
З урахуванням змісту вищезазначених положень та контексту спірних правовідносин, особа, яка претендує на перерахунок пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, керуючись статтею 9 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 20.08.2025 № 091630010221 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язати ГУ ПФ України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2025 та прийняти за результатами її розгляду рішення по суті, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 01.07.2006 по 20.01.2023 в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 06.10.2025 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 7).
З огляду на часткове задоволення позову, ОСОБА_1 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,40 грн. (605,60+(605,60/2)=908,40 грн.).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 26, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.08.2025 № 091630010221 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2025 та прийняти за результатами її розгляду рішення по суті, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 01.07.2006 по 20.01.2023 в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Відмовити в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ – 13486010, площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122.

Суддя   /підпис/  Боршовський Т.І.