Справа № 560/19259/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

22 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо відмови військовослужбовцю ОСОБА_1 , в звільненні із військової служби за сімейними обставинами за пп. «г)» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за сімейними обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи, відповідно до пп. «г)» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 жовтня 2025 року позивач надіслав засобом поштового зв`язку «Укрпошта» до керівництва Відповідача з рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, посилаючись на підпункт «г» пункту 2 частини частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час воєнного стану: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме необхідність здійснювати постійний догляд за батьком, ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ), який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду.
За результатами розгляду вказаного рапорту від 13.10.2025 року, відповідачем було ухвалено рішення від 23.10.2025 року, що оформлене листом бесіди, за підписом начальника відділу кадрів, заступником начальника відділу кадрів-начальником відділення проходження служби військовослужбовцями, старшим офіцером відділення проходження служби військовослужбовцями відділу кадрів, помічником ректора Національної академії з правової роботи-начальником групи юридичного забезпечення, в якому повідомлено про прийняте рішення щодо відмови у клопотанні про звільнення у зв`язку з недостатнім пакетом документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за батьком (далі – рішення від 23.10.2025 року).
Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що жоден із поданих документів не підтверджує можливість реалізації права військовослужбовця на звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин з підстав визначених абзацом тринадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 в редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Позивач подав документ, нотаріально засвідчена копія довідки до акту огляду MCEK серії AB №0566158 від 23.06.2015 року, проте зазначена довідка не визначає потребу у постійному догляді.
У даному випадку довідка до акту огляду MCEK від 23.06.2015 року, було оформлено відповідно до «Положення про медико-соціальну експертизу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 року яка втратила чинність.
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій останній просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив в яких не погоджується з позицією позивача та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з 15.04.2025 року мобілізований до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року та зарахований до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ).
10 жовтня 2025 року позивач надіслав засобом поштового зв`язку "Укрпошта" до керівництва відповідача з рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, посилаючись на підпункт "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час воєнного стану: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме необхідність здійснювати постійний догляд за батьком, ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0566158 від 23.06.2015.
До вказаного рапорту позивачем були додані: нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області від 23.01.1999 року, нотаріально засвідчена копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_1 , нотаріально засвідчена копія військового квитка серія НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.06.1993 року, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 04.02.1975 року, нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області від 13.06.1998 року, нотаріально засвідчена копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 , нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 ОСОБА_2 серія НОМЕР_7 від 09.07.2015 року, нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0566158 від 23.06.2015 року, нотаріально засвідчена копія висновку № 309 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відносно ОСОБА_2 , нотаріально засвідчена копія заяви ОСОБА_2 № 703 від 23.04.2025 року, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 від 14.05.2014 року, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 від 28.02.2024 року, нотаріально засвідчена копія довідки № В-03-23440 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.05.2025 року, оригінал Акту ТЦК та СП № 12151 перевірки сімейного стану військовослужбовця від 06.10.2025 року, оригінал Акту про встановлення факту проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) від 23.04.2025 року.
Згідно із трекінгом поштових відправлень АТ «УКРПОШТА» вказаний рапорт від 10.10.2025 року із вищезазначеними додатками (поштове відправлення № 2900100472986) був вручений за довіреністю 13.10.2025 року відповідачу.
За результатами розгляду вказаного рапорту від 13.10.2025 року, відповідачем було ухвалено рішення від 23.10.2025 року, що оформлене листом бесіди, за підписом начальника відділу кадрів, заступником начальника відділу кадрів-начальником відділення проходження служби військовослужбовцями, старшим офіцером відділення проходження служби військовослужбовцями відділу кадрів, помічником ректора Національної академії з правової роботи-начальником групи юридичного забезпечення, в якому повідомлено про прийняте рішення щодо відмови у клопотанні про звільнення у зв`язку з недостатнім пакетом документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за батьком.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пп. “г” п. 2. ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті.
Відповідно до п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» однією із підстав звільнення військовослужбовців з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Порядок звільнення військовослужбовців з військової служби врегульований пунктами 233-243 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі – Положення № 1153/2008).
Відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно до пп. 14 п. 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) встановлено, що документами, які підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме наявність у військовослужбовця дитини віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер є: копія свідоцтва про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства (материнства) особи; один із документів: копія свідоцтва про смерть одного з батьків, або копія рішення суду про визнання одного із батьків безвісно відсутнім, або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).
Суд зазначає, що позивачем 10.10.2025 подано рапорт на звільнення з військової служби із зазначенням підстави для звільнення, відсутності бажання проходити службу. До рапорту долучено всі необхідні документи, які підтверджують підставу для звільнення позивача з військової служби.
Згідно із пп. 2 п. 9 розділу ІІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затвердженого наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Згідно із пп. 26 п.5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Додаток 19 до Інструкції) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:
- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
- висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Суд вважає, що позивач подав необхідні документи, які передбачені зазначеним Додатком 19 до Інструкції для підтвердження наявних сімейних обставин, а саме:
нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області від 23.01.1999 року, нотаріально засвідчена копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_1 , нотаріально засвідчена копія військового квитка серія НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.06.1993 року, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 04.02.1975 року, нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області від 13.06.1998 року, нотаріально засвідчена копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 , нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 ОСОБА_2 серія НОМЕР_7 від 09.07.2015 року, нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0566158 від 23.06.2015 року, нотаріально засвідчена копія висновку № 309 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відносно ОСОБА_2 , нотаріально засвідчена копія заяви ОСОБА_2 № 703 від 23.04.2025 року, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 від 14.05.2014 року, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 від 28.02.2024 року, нотаріально засвідчена копія довідки № В-03-23440 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.05.2025 року, оригінал Акту ТЦК та СП № 12151 перевірки сімейного стану військовослужбовця від 06.10.2025 року, оригінал Акту про встановлення факту проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) від 23.04.2025 року.
Суд враховує, що вказаних документів в своїй сукупності достатньо для підтвердження факту необхідності постійного догляду позивачем за своїм батьком, що є законодавчо встановленою підставою для застосування пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Оскільки позивач є військовослужбовцем, який проходить військову службу у воєнний час за призовом під час мобілізації, отже щодо нього наявні сімейні обставини, передбачені законом необхідністю здійснювати догляд за його батьком, ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІI групи та потребує постійного догляду, при цьому позивач не бажає продовжувати військову службу, про що подав рапорт начальнику, а тому у нього наявна передбачена законодавством підстава до звільнення з військової служби через сімейні обставини пп. «г» п. 2 ч. 4 ст.26 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
З огляду на наведене вище, суд вважає, що позивач подаючи рапорт від 10.10.2025 року до відповідача, підлягав звільненню з військової служби, однак відповідач відмовив позивачу рішенням від 23.10.2025, яке на думку суду є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04).
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява №21987/93).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява №41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява №7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно п. 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Тобто, право військовослужбовця на реалізацію свого права зазначеному у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт. 
Таким чином, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.
Твердження відповідача про те, що додані до рапорту, як і до позовної заяви, документи не підтверджують потреби в постійному сторонньому догляді батька Позивача та те, що документи про його інвалідність були видані в 2015 році на підставі «Положення про медико-соціальну експертизу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 року, яка втратила чинність, натомість діюче «Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 року - саме на експертні команди покладено «встановлення потреби в постійному сторонньому догляді», на думку суду, не відповідає дійсності та повністю спростовується наведеними у цій справі аргументами з посиланням на норми права, про що вказано вище.
Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Повноваження суду щодо покладення на відповідача обов`язку прийняти конкретне рішення у першу чергу залежить від встановлення наявності у відповідача у межах спірних правовідносин повноважень діяти на власний розсуд (дискреційних повноважень).
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно із абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003, Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, за наявності поданого позивачем рапорту, із наданням всіх передбачених законом необхідних документів, відповідач зобов`язаний був звільнити позивача по завершенню чотирнадцятиденного строку на розгляд рапорту, однак вказаних дій не вчинив, а тому суд за для повного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо відмови військовослужбовцю ОСОБА_1 , у звільненні із військової служби за сімейними обставинами за пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за сімейними обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи, відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_10 ) 	
Відповідач:	ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_11 ) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук