П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/168/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М. 
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
30 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Олександра Івановича на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:
- визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення ОСОБА_2 страхових виплат, починаючи із 30.05.2024 року та виходячи із мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та призначити ОСОБА_2 страхові виплати, починаючи із дня настання страхового випадку (04 серпня 2021 року) та виходячи із встановленої постановою Вінницького апеляційного суду від 02.02.2023 року у справі № 132/1587/22 заробітної плати в розмірі 19 265 гривень;
- після перерахунку виплатити ОСОБА_2 страхові виплати за минулий час, починаючи із 04.08.2021 року.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
В червні 2025 року представником позивача до суду подано клопотання про заміну неналежної сторони, а саме - позивача у справі: замість померлого ОСОБА_2 - на належного його сина, неповнолітнього ОСОБА_1 .
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 у задоволенні клопотання про заміну неналежної сторони - відмовлено. Провадження у справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Никитюка Олександра Івановича до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - закрито.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Никитюк Олександр Іванович подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Законом України №1105 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", статтею 35, передбачено: у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання. Непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є діти, які не досягли 18 років.
Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження по справі, суд першої інстанції виходячи з аналізу правових норм, дійшов висновку, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю. Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини в справі №120/168/25 не допускають правонаступництва, а тому в задоволенні клопотання про заміну неналежної сторони слід відмовити.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
При цьому, судове рішення по суті спору не було прийнято на момент смерті позивача. Тобто, фактично право на ці кошти померлий не набув, що виключає наявність конкретної суми, яка підлягає виплаті.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні правовідносини в справі №120/168/25 не допускають правонаступництва, а тому в задоволенні клопотання про заміну неналежної сторони слід відмовити.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права, а саме статей 1218, 1219, 1227 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.10.2018 у справі № 522/19647/17, від 13.03.2019 у справі №484/3648/16-а, від 20.01.2021 у справі №240/5485/18, від 30.03.2021 у справі № 640/9191/20 та Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові №640/19454/21 від 13 квітня 2022 року.
Щодо посилання апелянта на статтю 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", то колегія суддів зазначає, що зазначена норма не поширюється на спірні правовідносини, оскільки вона встановлює нове, самостійне матеріальне право членів сім`ї на одержання щомісячних страхових виплат, яке виникає з моменту смерті застрахованої особи. У разі наявності підстав він має право звернутися з окремою заявою до відповідного органу або з новим позовом про виплати, передбачені ст. 35 цього Закону.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права та прийнято вірне рішення про закриття провадження у справі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Олександра Івановича залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.