УХВАЛА
29 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 757/48291/19-ц
провадження № 61-16347ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_5 про встановлення факту реєстрації шлюбу та прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право особистої власності та договорів дарування недійсними, скасування окремого положення рішення та визнання державних актів на право власності недійсними, визнання права власності на частку житлового будинку у порядку спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом до  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),в якому, 
з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просили суд: 
1) встановити факт реєстрації шлюбу у 1923 році між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
у Гнідинській сільській раді Бориспільського району Київської області;
2) встановити факт прийняття ОСОБА_8 спадщини після смерті його батька, ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
3) визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , видане виконкомом Київської міської Ради народних депутатів від 10 лютого 1984 року на ім`я ОСОБА_7 ;
4) визнати недійсним договір дарування будинку, вчинений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 , посвідчений Шостою київською державною нотаріальною конторою від 22 вересня 1988 року за реєстровим за № 2-3293;
5) визнати недійсним договір дарування 26/100 частин житлового будинку, вчинений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 , посвідчений Шостою київською державною нотаріальною конторою від 04 червня 2007 року 
за реєстровим за № 6-2443;
6) визнати недійсним договір дарування 74/100 частин житлового будинку, вчинений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 посвідчений Шостою київською державною нотаріальною конторою від 03 квітня 2009 року 
за реєстровим за № 1-1363;
7) визнати недійсним договір дарування 26/100 частини житлового будинку, вчинений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліфановою І. О. 
від 23 грудня 2020 року, серія та номер: 2484;
8) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки житлового будинку, загальною площею 166,10 кв. м, житловою площею 107,50 кв. м, (на плані під літерою «А»), з відповідними частинами надвірних будівель та споруд: гаражів-сараїв (на плані під літерами «Б», «Г») погребу (на плані під літерою «В»), теплиці (під літерою «В»), гаражу-сараю (під літерою «Ж»), споруджень № 1-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
9) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки житлового будинку, загальною площею 166,10 кв. м, житловою площею 107,50 кв. м, (на плані під літерою «А»), з відповідними частинами надвірних будівель та споруд: гаражів-сараїв (на плані під літерами «Б», «Г») погребу (на плані під літерою «В»), теплиці (під літерою «Е»), гаражу-сараю (під літерою «Ж»), споруджень № 1-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
10) скасувати п. 29 Додатку «Перелік земельних ділянок, які передаються громадянам у приватну власність» до Рішення Київської міської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і господарських будівель» № 134/1568 
від 29 листопада 2001 року про передачу ОСОБА_9 0,1000 га земельної ділянки у власність що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 ) визнати недійсним державний акт на право власності на 26/100 частин земельної ділянки, серії ЯЕ 992052 від 27 листопада 2007 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:82:248:0002), загальною площею 0,1000 га, виданий на ім`я ОСОБА_3 ; 
12) визнати недійсним державний акт на право власності на 74/100 частин земельної ділянки, серії ЯЕ 992053 від 12 грудня 2008 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:82:248:0002), загальною площею 0,1000 га, виданий на 
ім`я ОСОБА_9 ;
13) визнати недійсним договір дарування 26/100 частин земельної ділянки, вчинений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 , посвідчений Шостою київською державною нотаріальною конторою від 04 червня 2007 року за реєстровим за № 6-2445; 
14) визнати недійсним договір дарування 74/100 частин земельної ділянки, вчинений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 посвідчений Шостою київською державною нотаріальною конторою від 03 квітня 2009 року за реєстровим за № 1-1365;
15) визнати недійсним договір дарування 26/100 частин земельної ділянки, вчинений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліфановою І.О. 
від 23 грудня 2020 року, серія та номер: 2485;
16) припинити речове право: ОСОБА_5 на 26/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі договору дарування від 23 грудня 2020 року, вчиненого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 
на 74/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі договору дарування від 03 квітня 2009 року, вчиненого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 ;
17) припинити речове право: ОСОБА_5 на 26/100 частин земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:248:0002, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 
на підставі договору дарування від 23 грудня 2020 року, вчиненого 
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , посвідченого 23 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 
Ліфановою І. О., серія та номер: 2485, та померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 на 74/100 частин земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:248:0002, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пилипчука В. А., відомості з ДЗК, серія та номер: 23742817, виданого 13 жовтня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2198065180000.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
25 грудня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через «Прийом громадян» звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року (повний текст складено 
21 листопада 2025 року), в якій просять оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у змісті клопотання, доданого до касаційної скарги, заявники просить цей строк поновити, посилаються на те, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року було складено 21 листопада 2025 року та було надіслано їхньому представнику 
у підсистемі «Електронний суд» 26 листопада 2025 року на підтвердження чого надають докази. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені заявниками обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
У клопотанні, доданого до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки вона пенсіонерка, не має можливості оплатити судовий збір, а єдиним доходом її є пенсія. Зазначає, що за минулий рік вона отримала доход у розмірі 
38 167,69 грн та 7 600,00 грн. Вказує, що у неї відсутнє на праві власності рухоме та нерухоме майно. На підтвердження майнового стану заявником до касаційної скарги надано: копію довідки про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 8437 0091 3344 9420, та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нахованого(перерахованого) податку та військового збору станом на 22 жовтня 2025 року. 
Також, до касаційної скарги додано клопотання ОСОБА_2 , в якому він просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки він пенсіонер та не має можливості оплатити судовий збір, так як ніде не працює, а єдиним доходом його є пенсія. Зазначає, що за минулий рік він отримав доход у розмірі 46 396,66 грн. Вказує, що у нього відсутнє на праві власності рухоме та нерухоме майно. На підтвердження майнового стану заявником до касаційної скарги надано: копію довідки про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 8459 2013 0344 8426, та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нахованого(перерахованого) податку та військового збору станом на 23 жовтня 2025 року. 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення 
у справі.
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; 
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
Згідно із статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що заявниками обставини самі по собі не є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявниками не надано доказів на підтвердження реального майнового стану, зокрема даних на підтвердження наявності/відсутності рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах тощо, який перешкоджає заявникам виконати вимоги законодавства щодо оплати судового збору за подання касаційної скарги.
Таким чином, у задоволенні клопотання заявників про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 921,00 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн).
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 
5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605,00 грн).
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом (пункт 1 частина сьома статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених 
статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру(пункт 2 частина сьома статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 
5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту положень пунктів 1, 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку, а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Заявниками оскаржуються судові рішення за результатами розгляду п`ятнадцяти позовних вимог немайнового характеру та позовної вимоги майнового характеру, а саме визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 .
За оскарження судових рішень у частині вирішення п`ятнадцяти позовних вимог немайнового характеру судовий збір підлягав сплаті у розмірі 
23 052,00 грн (1 921,00 х 0,4 х 15 х 200%) кожному із заявників.
Водночас, подана касаційна скарга та зміст судових рішень у справі не містять відомостей щодо ціни позову (вартість спірного майна), що унеможливлює визначення розміру судового збору, що підлягав сплаті за перегляд судових рішень у частині вирішення позовних вимог майнового характеру (визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Відповідно, заявникам необхідно сплатити судовий збір за оскарження судових рішень за ставкою 200 % від 1 % вартості спірного майна, з урахуванням того, що розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становив не менше не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605,00 грн) кожному із заявників.
Крім того, заявникам необхідно надати до Верховного Суду докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна (на 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку 
і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва 
від 11 жовтня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду 
від 14 жовтня 2025 року.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2  про звільнення від сплати судового зборуза подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 рокузалишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник