Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/187/26
Провадження №: 2-а/332/18/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 р. 

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Сапунцова В.Д., 
при секретарі судового засідання Горбань Є.Г, 
позивача Якушева Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиаправними дій та скасування постановиу справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 6462923 від 04.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Пономаренка Євгена Григоровича, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6462923 від 04.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення (а.с.2-14).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що зупинка транспортного засобу - автомобіляFord Ecosport, державний номерний знак НОМЕР_1  під його керуванням в зоні дії знаку3.34 «Зупинку заборонено», яка мала місце 04.01.2026 близько 17 години у м. Запоріжжі по пр. Металургів біля будинку № 14, була обумовлена технічною несправністю цього транспортного засобу, а саме зупинкою двигуна, яка раптово сталась під час руху та поганим самопочуттям пасажира - його дружини, через що позивачу після зупинки також було необхідно сходити до найближчої аптеки за ліками для дружини. Під час зупинки позивачем на транспортному засобібула ввімкнена аварійна світлова сигналізація. Про вказані причини зупинки позивач повідомляв поліцейського, але поліцейський залишив вказані доводи поза увагою та все ж склав стосовно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн 
Представник відповідача - УПП в Запорізькій області ДПП Малій О. М. надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, поліцейський під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. До відзиву надав компакт диск з відеозаписом (а.с. 55-68).
Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній наголошує на протиправності дій поліцейського під час винесення оскаржуваної постанови (а.с. 69-72).
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.
Представник відповідача до суду не з`явився, у відзиві просить проводити розгляд справи без його участі та в задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції №1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі частиною першою статті 122 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 6462923 від 04.01.2026 поліцейським 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капралом поліціїПономаренком Є.Г. на водія транспортного засобу - автомобіляFord Ecosport, державний номерний знак НОМЕР_1  ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 04.01.2026 о 17:17 год. у м. Запоріжжі, проспект Металургів, 14, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.(в) ПДР України - порушення вимог заборонних знаків (а.с.16-17).
Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за порушення вимог дорожніх знаків.
Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено»забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона виражається у порушенні вимог дорожніх знаків, зокрема дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У п. 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 8.4 в ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. 
Відповідно до ПДР України, до заборонних знаків відноситься знак 3.34 «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
З наданого відповідачем відеозапису обставин події, якій міститься в матеріалах справи та який був переглянутий у судовому засіданні вбачається, що на момент виявлення поліцейськими зупинки транспортного засобу - автомобіляFord Ecosport, державний номерний знак НОМЕР_1  в зоні дії знаку3.34 «Зупинку заборонено», яка мала місце 04.01.2026 близько 17 години у м. Запоріжжі по пр. Металургів біля будинку № 14, вказаний транспортний засіб стояв із двигуном, що працює та ввімкненим сигналом аварійної сигналізації (26 сек. - 2 хв. 10 сек. відеозапису).
Далі до цього транспортного засобу підійшов позивач  ОСОБА_1 який пояснив поліцейським про те, що в транспортному засобі не заводиться двигун, а на зауваження поліцейського про те, що двигун все ж працює, пояснив, що двигун завела його дружина, яка знаходиться в авто шляхом натиску на «кнопку» (2хв. 24 сек. - 3 хв. відеозапису).
При цьому, як видно з відеозапису дружина на момент фіксації поліцейським правопорушення знаходилась в транспортному засобі на пасажирському місці справа від місця водія (3 хв. 48 сек. відеозапису).
Позивачу були пред`явлені докази вчинення адміністративного правопорушення, а саме поліцейським вказано на те, що транспортний засіб зупинений позивачем в зоні дії знаку3.34 «Зупинку заборонено» (4 хв. 10 сек. - 4 хв. 35 сек. відеозапису).
Надалі позивач для пояснення причини зупинки додає про те, що його дружині стало погано, у зв`язку із чим йому необхідно було піти в аптеку за ліками (4хв. 50 сек. - 5хв. 30 сек. відеозапису).
Зазначений відеозапис суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки він добутий відповідно до чинного законодавства, підтверджує обставини, які зазначені в оскаржуваній постанові.
Крім цього, достовірність відеозапису підтверджується іншими доказами, зокрема, обставинами, зазначеними позивачем у позовній заяві та наданої позивачем до позовної заяви фототаблицею (а.с. 26-27).
Позивач зазначає, що зупинка в зоні дії знаку дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» була вимушеною, тобто аварійною через несправність транспортного засобу та необхідністю термінової купівлі ліків для дружини, яка була пасажиром транспортного засобу.
Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень у відзиві зазначено про те, що позивачем порушено вимоги дорожній знаків, а саме здійснено зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
З дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що автомобіль позивача стоїть в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Позивач не надав суду переконливих доказів того, що транспортний засіб мав неспроможність та що зупинка транспортного засобу була аварійною через раптову зупинку двигуна. 
Разом з тим, як вбачається з відеозапису обставин події та з пояснень позивача, на момент фіксації порушення двигун транспортного засобу працював. 
Наданий же позивачем акт обстеження діагностики транспортного засобу від 04.01.2026 (а.с. 18-21) суд оцінює критично, бо вказаний акт лише вказує на наявні технічні несправності транспортного засобу на момент обстеження та не доводить неможливість руху транспортного засобу на момент його зупинки позивачем в зоні дії заборонного знаку. Суд також бере до уваги те, що в судовому засіданні позивач надаючи пояснення та відповідаючи на запитання суду повідомив, що місце зупинки транспортного засобу в зоні дії заборонного знаку після складання поліцейським постанови він покинув самостійно на цьому ж транспортному засобі та за технічною допомогою в буксируванні або евакуації транспортного засобу він в цей день не звертався, що само по собі ставить під сумнів доводи позивача про вимушеність зупинки транспортного засобу через несправність двигуна. 
Своєю чергою, відповідно до п.п. «а» п. 2.3. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу. 
Отже, якщо припустити, що така технічна несправність транспортного засобу, як раптова зупинка двигуна під час руху дійсно мала місце, то водій такого транспортного засобу, для забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху перед продовженням руху мав би забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, однак доказів про здійснення таких заходів позивачем до суду не надано. 
Також суд оцінює критично доводи позивача про те, що зупинка транспортного засобу була обумовлена раптовим погіршенням стану здоров`я у його дружини та терміновою необхідністю купівлі ліків в аптеці. При цьому у судовому засіданні позивач повідомив, що будь-яких підтверджуючих документів про купівлю в аптеці ліків для своєї дружини у нього не зберіглося, саму купівлю ліків він здійснював за готівкові кошти. Також суду не надано будь-яких доказів про звернення дружини позивача за допомогою до медичних закладів в цей день. Надані ж позивачем докази про наявність у його дружини - пасажира транспортного засобу групи інвалідності (а.с. 33-35), відповідно до п. 2.8. ПДР України, дають позивачу право, як водію, що перевозить пасажира з інвалідністю відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 лише за наявності під ним таблички 7.18 «Крім осіб з інвалідністю», якої у такому випадку під знаком 3.34 на місці скоєння правопорушення не було. Отже, вказані обставини також не надавали права позивачу здійснювати зупинку в зоні дії знаку дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». 
При цьому сама по собі обставина ввімкнення позивачем на транспортному засобі аварійної сигналізації під час зупинки в зоні ді дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» без наявності реально існуючих причин для вимушеної зупинки згідно з ПДР України не надає позивачу право не виконувати припису заборонних знаків. 
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. 
Отже, водій, при керуванні автомобілем, зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.
Доказів, які б спростовували факт наявності складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність у межах розгляду даної справи позивачем надано не було.
З огляду на наведене, позивачем належними доказами не доведена необхідність у здійсненні ним вимушеної зупинки транспортного засобу - автомобіля Ford Ecosport, державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», яка мала місце 04.01.2026 близько 17 години у м. Запоріжжі по пр. Металургів біля будинку № 14. 
Враховуючи всі вищевикладені обставини та докази, аргументи позивача щодо протиправності притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставними.
З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.
Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 262, 286 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 6462923 від 04.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ: 40108646.
Відповідач: поліцейський 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Пономаренко Євген Григорович, адреса Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, 96, 69005.
Повний текст рішення складено та проголошено 28.01.2026.

Суддя В.Д. Сапунцов