СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/2594/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.
за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.
за участю Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх. №2521) на рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у справі №922/2594/25

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків 
до Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв 
про стягнення 9 214 672,33 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №14302 від 01.01.2019 в сумі 8569258,91 грн, 3% річних у сумі 135248,90 грн та інфляційні втрати у сумі 510164,52 грн. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у справі №922/2594/25 позов задовольнити повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "Чугуївтепло" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на поточний рахунок із спеціальним режимом використання НОМЕР_1 в філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823 - 8569258,91 грн заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №14302 від 01.01.2019; на рахунок НОМЕР_2 в ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823 - 135248,90 грн 3% річних, 510164,52 грн інфляційних втрат, а також 110576,07 грн судового збору.
Надано Комунальному підприємству "Чугуївтепло" відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у справі №922/2594/25 на один рік до 21.11.2026.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання щодо постачання електричної енергії, що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії, рахунками, даними оператора системи розподілу та відсутністю обґрунтованих заперечень відповідача щодо обсягів та вартості спожитої електричної енергії. Водночас відповідач, будучи споживачем за договором, не забезпечив своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії у строки, визначені договором та комерційною пропозицією, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Перевіривши подані позивачем розрахунки, суд встановив їх арифметичну та правову коректність, а також дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення або відмови у стягненні 3 % річних та інфляційних втрат, у тому числі з огляду на те, що затвердження мирової угоди у попередній справі не змінило строків виконання грошових зобов`язань за договором, а лише передбачало порядок погашення окремої частини заборгованості.
Стосовно надання відстрочки виконання судового рішення суд першої інстанції виходив із того, що фінансово-економічний стан Комунального підприємства «Чугуївтепло» є вкрай ускладненим унаслідок дії воєнного стану, системних обстрілів території Чугуївської громади, руйнування та пошкодження об`єктів теплогенеруючої інфраструктури, масової евакуації населення та суб`єктів господарювання, що призвело до істотного зменшення надходжень і дефіциту обігових коштів. При цьому суд урахував соціально значущу функцію відповідача як основного виконавця послуг з теплопостачання у місті Чугуєві та його включення до переліку об`єктів критичної інфраструктури.
Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині надання Комунальному підприємству "Чугуївтепло" відстрочки виконання рішення суду першої інстанції до 26.11.2026, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Комунального підприємства "Чугуївтепло" про відстрочення виконання рішення.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- посилання відповідача на складний фінансово-економічний стан, зумовлений воєнним станом, зниженням платіжної дисципліни споживачів, наявністю дебіторської та кредиторської заборгованості, саме по собі не може вважатися достатньою підставою для відстрочення виконання судового рішення. Поданий боржником баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2025, на думку скаржника, не є належним доказом неплатоспроможності, оскільки відображає фінансовий стан лише на одну дату і не дає змоги оцінити реальні фінансові результати діяльності підприємства. При цьому відповідач не надав звіту про фінансові результати, довідок банківських установ про відсутність коштів на рахунках, доказів відмови у кредитуванні, аудиторських висновків чи інших документів, які б підтверджували фактичну неможливість виконання рішення суду;
- твердження відповідача про руйнування та пошкодження об`єктів критичної інфраструктури внаслідок обстрілів залишилися голослівними, оскільки до матеріалів справи не подано жодних актів, протоколів, кошторисів або інших офіційних документів, які б підтверджували такі обставини та пов`язані з ними витрати. Аналогічно не підтверджені й доводи про те, що значна частина коштів підприємства перераховується газопостачальним організаціям, а виконання рішення можливе лише за рахунок майбутніх бюджетних субвенцій, оскільки відсутні виписки з банківських рахунків чи платіжні документи, які б це підтверджували;
- суд першої інстанції, надаючи відстрочку, фактично врахував лише інтереси боржника, не оцінивши належним чином наслідки затримки виконання рішення для стягувача. При цьому суд не врахував специфічний статус позивача як постачальника електричної енергії та постачальника універсальних послуг, на якого покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у сфері функціонування ринку електричної енергії. На думку апелянта, відстрочення виконання рішення створює ризик неможливості виконання таких обов`язків та порушує баланс інтересів сторін.
10.12.2025 від Комунального підприємства "Чугуївтепло" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Обґрунтовує відзив тим, що:
- стаття 331 ГПК України надає суду право, а не покладає обов`язок відмовляти чи надавати відстрочку виконання рішення, і її застосування залежить від оцінки конкретних обставин справи. На його переконання, суд першої інстанції діяв у межах дискреційних повноважень, всебічно дослідив надані докази та належним чином з`ясував, що наявні об`єктивні, непереборні та виняткові обставини, які істотно ускладнюють негайне виконання рішення суду;
- фінансово-економічний стан підприємства є стабільно збитковим і критичним, що підтверджується бухгалтерською та фінансовою звітністю. Значна дебіторська заборгованість населення і бюджетних установ, яка станом на серпень 2025 року перевищує 58 млн грн, у поєднанні з кредиторською заборгованістю понад 158 млн грн за енергоносії, позбавляє підприємство можливості своєчасно та у повному обсязі виконувати грошові зобов`язання. При цьому відповідач наголошує, що з 2021 року держава фактично не відшкодовує різницю в тарифах, сума якої за кілька років перевищила 137 млн грн, а фінансова спроможність підприємства прямо залежить від отримання такої компенсації;
- воєнний стан та тривалі бойові дії на території Чугуївської громади є загальновідомими обставинами, які відповідно до частини третьої статті 75 ГПК України не потребують доведення. Підприємство розташоване на території можливих бойових дій, зазнало системного скорочення надходжень через евакуацію населення та припинення діяльності значної кількості споживачів, що об`єктивно унеможливлює негайне виконання судового рішення без критичних наслідків для його діяльності;
- відповідач має особливий статус як суб`єкта критичної інфраструктури та єдиного основного постачальника теплової енергії у місті Чугуєві. Підприємство зобов`язане безперервно забезпечувати теплопостачання понад дев`яти тисяч споживачів, у тому числі медичних, освітніх та інших соціально значущих закладів, незалежно від рівня оплати послуг. Негайне примусове виконання рішення, на думку відповідача, створює реальну загрозу блокування рахунків, зупинки технологічного процесу та зриву опалювального сезону, що матиме соціально небезпечні наслідки для громади;
- відповідач не заперечує обов`язку виконати рішення суду та не ухиляється від його виконання, а надання відстрочки має тимчасовий характер і спрямоване на забезпечення реального, а не формального виконання судового акта. Відстрочка, на його думку, дозволить акумулювати кошти від споживачів, отримати бюджетні надходження або компенсації та виконати рішення без непропорційної шкоди для підприємства і суспільних інтересів;
- ПрАТ «Харківенергозбут» не довело, що відстрочення виконання рішення призведе для нього до реальних збитків або унеможливить виконання спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії. На думку відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про дотримання балансу інтересів, а строк відстрочки є розумним, співмірним та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо допустимості обмеженої у часі затримки виконання судових рішень.
23.12.2026 від Комунального підприємства "Чугуївтепло" надійшло клопотання про залишення поза увагою відзиву на апеляційну скаргу та прохання апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 29.01.2026 з`явився представник Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут". Представник Комунального підприємства "Чугуївтепло" у судове засідання не з`явився та направив через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів зазначає, що подання Комунальним підприємством «Чугуївтепло» клопотання про залишення поза увагою відзиву на апеляційну скаргу та прохання про задоволення апеляційної скарги позивача не є обов`язковою чи визначальною для суду обставиною, оскільки відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд здійснює перегляд судового рішення на підставі закону, встановлених обставин справи та оцінки всіх наявних у матеріалах доказів, а не виключно з огляду на процесуальну позицію сторін.
Суд апеляційної інстанції має право самостійно визначати обсяг дослідження матеріалів справи, надавати оцінку поданим доказам і процесуальним документам у їх сукупності та враховувати доводи, викладені у відзиві, незалежно від подальшої зміни позиції сторони, яка його подала. Волевиявлення сторони щодо підтримання чи неприйняття власного відзиву не позбавляє суд права враховувати наведені у ньому аргументи, якщо вони мають значення для правильного вирішення спору.
За таких обставин подання зазначеного клопотання не є автоматичною підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки апеляційний перегляд здійснюється з урахуванням усіх матеріалів справи, доводів апеляційної скарги та вимог закону, а не виключно на підставі погодження чи непогодження сторони з відповідними процесуальними документами.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України “Про ринок електричної енергії” від 13.04.2017 (Закон), з 01.01.2019 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії споживачу за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2018 №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.
Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному “Правилами енергії” (Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (Постанова), та на умовах договору постачання універсальних послуг.
Матеріали справи свідчать про те, що Комунальне підприємство "Чугуївтепло" (відповідач, споживач) надав до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (позивачу, постачальнику) підписану заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції №2/23 Ф-Р. Оскільки електрична енергія фактично споживалась - договір про постачання електричної енергії споживачу № 14302 від 01.01.2019 вважається укладеним.
Порядок розрахунків за договором визначається відповідно до Комерційної пропозиції №2/23 Ф-Р, яка є невід`ємним додатком до договору.
Відповідно до переданих даних від Акціонерного товариства “Харківобленерго” відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:
- за грудень 2023 року на суму разом з ПДВ 2451052,90 грн відповідачем спожито 42 867 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2023 року було надано 10.01.2024 під особистий підпис уповноваженій особі споживача, що підтверджується витягом з книги реєстрації видачі рахунків та актів приймання-передачі за грудень 2023 року. Строк оплати рахунку 24.01.2024. 28.12.2023 проведено оплату за електричну енергію, у загальній сумі 2600000,00 грн, з яких суму у розмірі 83563,42 грн. зараховано за грудень 2023 року згідно платіжної інструкції № 1041.
- за січень 2024 року на суму разом з ПДВ 2188728,92 грн відповідачем спожито 424192 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2024 року було надано 08.02.2024 під особистий підпис уповноваженій особі споживача, що підтверджується витягом з книги реєстрації видачі рахунків та актів приймання-передачі за січень 2024 року. Строк оплати рахунку 22.02.2024. 27.01.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 500000,00 грн за грудень 2023 року згідно платіжної інструкції № 16.
- за лютий 2024 року на суму разом з ПДВ 1879417,33 грн відповідачем спожито 403176 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2024 року було надано 11.03.2024 під особистий підпис уповноваженій особі споживача, що підтверджується витягом з книги реєстрації видачі рахунків та актів приймання-передачі за лютий 2024 року. Строк оплати рахунку 25.03.2024. 16.02.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 300000,00 грн за січень 2024 року згідно платіжної інструкції № 42. 28.02.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 233444,48 грн за грудень 2023 року згідно платіжної інструкції № 44.
- за березень 2024 року на суму разом з ПДВ 1447534,03 грн відповідачем спожито 315052 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2024 року було надано 11.04.2024 під особистий підпис уповноваженій особі споживача, що підтверджується витягом з книги реєстрації видачі рахунків та актів приймання-передачі за березень 2024 року. Строк оплати рахунку 25.04.2024. 01.03.2024 проведено оплату за електричну енергію, у загальній сумі 300000,00 грн, з яких суму у розмірі 14788,92 грн зараховано за січень 2024 року згідно платіжної інструкції № 68. 01.03.2024 проведено оплату за електричну енергію, у загальній сумі 300000,00 грн, з яких суму у розмірі 51776,08 грн зараховано за лютий 2024 року згідно платіжної інструкції № 68. 01.03.2024 проведено оплату за електричну енергію, у загальній сумі 300000,00 грн, з яких суму у розмірі 233435.00 грн зараховано за грудень 2023 року згідно платіжної інструкції № 68. 12.03.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 300 000,00 грн за січень 2024 року згідно платіжної інструкції № 99. 21.03.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 100000,00 грн за лютий 2024 року згідно платіжної інструкції № 121. 26.03.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 200000,00 грн за лютий 2024 року згідно платіжної інструкції № 135. 09.04.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 233444,48 грн за грудень 2023 року згідно платіжної інструкції № 175. 12.04.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 314788,00 грн за січень 2024 року згідно платіжної інструкції № 196. 30.04.2024 проведено оплату за електричну енергію, у сумі 381911,25 грн за лютий 2024 року згідно платіжної інструкції № 235.
- за травень 2024 року на суму разом з ПДВ 29604,16 грн відповідачем спожито 4679 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2024 року було надано 10.06.2024 під особистий підпис уповноваженій особі споживача, що підтверджується витягом з книги реєстрації видачі рахунків та актів приймання-передачі за травень 2024 року. Строк оплати рахунку 24.06.2024. 28.06.2024 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за травень 2024 року у сумі 29604,16 грн згідно платіжної інструкції № 365. 21.09.2024 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за грудень 2023 року у сумі 1000000,00 грн згідно платіжної інструкції № 42.
- за листопад 2024 року на суму разом з ПДВ 2652574,60 грн відповідачем за листопад 2024 спожито 350 068 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2024 року, було отримано 09.12.2024 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14 жовтня 2023 року про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 23.12.2024. 19.11.2024 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за грудень 2023 року у сумі 167175,00 грн та січень 2024 року у сумі 167790,91 грн згідно платіжної інструкції № 79364.
- за грудень 2024 року на суму разом з ПДВ 3003008,64 грн відповідачем за грудень 2024 спожито 369975 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2024 року, було отримано 08.01.2025 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14.10.2023 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 22.01.2025. 20.12.2024 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2024 року у сумі 334965,92 грн згідно платіжної інструкції № 83939. 27.12.2024 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року у сумі 200000,00 грн згідно платіжної інструкції № 832.
- за січень 2025 року на суму разом з ПДВ 2225546,69 грн відповідачем за січень 2025 спожито 265 888 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2025 року, було отримано 10.02.2025 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14.10.2023 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 24.02.2025. 13.01.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2024 року у сумі 334965,92 грн згідно платіжної інструкції № 314. 30.01.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року у сумі 100000,00 грн згідно платіжної інструкції № 52. 31.01.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року у сумі 1000 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 62.
- за лютий 2025 року на суму разом з ПДВ 1031979,00 грн відповідачем за лютий 2025 спожито 123 818 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2025 року, було отримано 10.03.2025 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14.10.2023 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 24.03.2025. 14.02.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2024 року у сумі 334965,92 грн згідно платіжної інструкції № 2495. 28.02.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року у сумі 100000,00 грн згідно платіжної інструкції № 134.
- за березень 2025 року на суму разом з ПДВ 1520935,51 грн відповідачем за березень 2025 спожито 202 811 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2025 року, було отримано 08.04.2025 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14.10.2023 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 22.04.2025. 11.03.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року у сумі 1200000,00 грн згідно платіжної інструкції № 2. 12.03.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2024 року у сумі 86463,33 грн та лютий 2024 року у сумі 248502,59 грн згідно платіжної інструкції № 3450. 25.03.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року у сумі 200000,00 грн згідно платіжної інструкції № 183.
- за квітень 2025 року на суму разом з ПДВ 35040,73 грн відповідачем за квітень 2025 року спожито 5407 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2025 року, було отримано 08.05.2025 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14.10.2023 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 22.05.2025. 10.04.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за лютий 2024 року у сумі 334965,92 грн згідно платіжної інструкції № 5305. 01.05.2025 сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за лютий 2024 року у сумі 334965,92 грн згідно платіжної інструкції № 6771.
- за травень 2025 року на суму разом з ПДВ 173,74 грн відповідачем за травень 2025 року спожито 27 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: двостороннє підписані фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії між постачальником та оператором системи розподілу у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б", та фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії по кожному споживачу (додаток 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №19/13979). Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2025 року, було отримано 09.06.2025 уповноваженою особо відповідно до Наказу № 80-аг від 14.10.2023 про призначення відповідальної особи на отримання рахунків. Строк оплати рахунку до 23.06.2025.
Нарахування за спожиту електричну енергію за період з грудня 2023 року по березень 2024 року ухвалою господарського суду Харківської області від 17.10.2024 у справі №922/2960/24 затверджено Мирову угоду та вказані для пояснення нарахування штрафних санкцій.
Пунктом 8 Комерційної пропозиції № 2/23 Ф-Р передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених пунктом 5 даної комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.
З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору у повному обсязі, проте відповідач умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого у відповідача нарахована заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 8569258,91 грн, 3% річних в сумі 135248,90 грн та інфляційні втрати у сумі 510164,52 грн.
Суд першої інстанції своїм рішенням позов задовольнив повністю та, разом з тим, надав Комунальному підприємству "Чугуївтепло" відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у справі №922/2594/25 на один рік до 21.11.2026. Означене стало підставою для звернення Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" до апеляційного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.
Предметом розгляду у суді першої інстанції є вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до Комунального підприємства «Чугуївтепло» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а також вирішення процесуального питання щодо розподілу судових витрат і визначення порядку виконання судового рішення шляхом надання відстрочки його виконання.
Натомість предметом апеляційного розгляду у цій справі є виключно законність і обґрунтованість рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2025 в частині надання відстрочки виконання судового рішення строком на один рік, оскільки саме в цій частині рішення оскаржується апелянтом. Висновки суду першої інстанції щодо наявності та розміру основної заборгованості, правомірності нарахування 3 % річних, інфляційних втрат і розподілу судових витрат сторонами не оспорюються та не входять до меж апеляційного перегляду.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 331 ГПК за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини третя, четверта статті 331 ГПК).
З аналізу вказаної норми права вбачається, що відстрочення виконання рішення судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. При вирішенні питання про відстрочку виконання судового рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Тобто, законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.
При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.
Для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
Як вбачається із матеріалів справи, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення, відповідач зазначає, що через військову агресію російської федерації з 2022 року Комунальне підприємство "Чугуївтепло" знаходиться у важкому фінансовому становищі, існуюча кредиторська заборгованість, затримка з відшкодування сум різниці тарифів, призупинення оплати за послуги опалення споживачів з причини їх евакуації, руйнування та пошкодження об`єктів Комунального підприємства "Чугуївтепло" (котельних, майна) в наслідок обстрілів, припинення роботи підприємств, установ, фізичних осіб - підприємців, які є платниками послуг опалення з причини періодичних обстрілів, яким піддається м. Чугуїв, приводять до виникнення дебіторської заборгованості, та арешту рахунків за невиконання зобов`язань по розрахункам за поставлені енергоносії на виробництво теплової енергії. Відповідач зазначає, що він не є фактичним споживачем послуги, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності - постачання пари, гарячої води, яке не впливає ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Також відповідач вказує, що Комунальне підприємство "Чугуївтепло" є основним джерелом теплопостачання у м. Чугуїв. Одномоментне та негайне виконання рішення приведе до збільшення суми боргу (за рахунок 10% виконавчого збору та витрат на примусове виконання) та неможливості Комунальним підприємством "Чугуївтепло" підтримувати технологічний процес по наданню якісного теплопостачання аж до зупинки діяльності відповідача, яку у подальшому не можна буде відновити без залучення додаткових значних грошових сум. В кінцевому результаті, зазначене, як вказує відповідач, може призвести до зриву опалювального сезону 2025-2026 років і виникнення соціальної напруги у м. Чугуїв.
В підтвердження викладених обставин відповідачем долучено до матеріалів справи копії наступних документів: лист Міністерства розвитку громад та територій України №8/11/4522-22 від 05.12.2022; лист Чугуївської районної військової адміністрації Харківської області №01-35/1492 від 07.12.2022; інформація щодо суб`єктів відносин у сфері теплопостачання по КП «Чугуївтепло» станом на 01.07.2024; довідка дебіторської заборгованості споживачів за послуги теплопостачання станом на 01.08.2025; довідка кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії станом на 01.08.2025; довідка заборгованості по затвердженій різниці в тарифах станом на 01.08.2025; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2025; звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2025.
За твердженням відповідача, за період воєнного стану значно збільшилась заборгованість споживачів за теплову енергію, а господарська діяльність відповідача з постачання теплової енергії споживачам є збитковою: сума дебіторської заборгованості споживачів перед КП "Чугуївтепло" станом на 01.08.2025 складає 58 348 960,00 грн, з яких заборгованість населення 53 304 800,00 грн, що приводить до виникнення кредиторської заборгованості по розрахункам за поставлені енергоносії на виробництво теплової енергії, яка станом на станом на 01.08.2025 складає 158 454 500,00 грн.
Суд першої інстанції, дослідивши всі докази у сукупності, дійшов висновку про надання відстрочки для виконання судового рішення строком на 1 рік, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, і в свою чергу, зазначає таке.
Перш за все, судами враховано, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.
Разом з тим, слід взяти до уваги ту обставину, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на теперішній час дії воєнного стану в Україні подовжено.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Загальновідомо, що військовий стан негативно вплинув на більшість суб`єктів господарювання: скоротилися обсяги товарообігу та продаж, підприємці зазнали збитків та/або взагалі знищені. У цьому контексті першочерговим завданням державних органів є вжиття відповідних заходів з метою мінімізації ризиків та втрат вітчизняного товаровиробника, захист населення держави і національних виробників продукції та послуг.
У даному випадку, як свідчать матеріали справи, підприємство відповідача є виконавцем важливої стратегічної та соціальної функції, здійснює забезпечення життєдіяльності міста. Відповідач є основним джерелом теплопостачання у м. Чугуїв та обслуговує понад 9 тисяч особових рахунків споживачів-фізичних осіб, об`єкти бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять соціально значущі об`єкти - медичні заклади, шкільні заклади, дитячі садки, тощо, що. 
Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію.
Окрім того, підприємство відповідача внесено до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури, яке виконує функції на задоволення виробничої потреби у підготовки до опалювального сезону.
У зв`язку з постійними обстрілами військами російської федерації Чугуївської територіальної громади і м. Чугуєва, більшість мешканців м. Чугуєва – які є потенційними споживачами і платниками за опалення евакуювались у більш безпечні місця проживання, у тому числі закрили свою діяльність підприємства (ФОП, юридичні особи) м. Чугуєва, таким чином припинили здійснювати розрахунки за теплову енергію, чим викликали дефіцит і брак оборотних коштів для розрахунку за придбані енергоносії (газ, електроенергію), які використовувались для виробництва теплової енергії, коштів на підтримання живучості підприємства. 
З урахуванням наведеного, воєнний стан як об`єктивний і тривалий фактор, запроваджений у зв`язку зі збройною агресією проти України, істотно вплинув на умови здійснення господарської діяльності відповідача та його фінансову спроможність. Матеріали справи свідчать, що Комунальне підприємство «Чугуївтепло», виконуючи стратегічно важливу та соціально значущу функцію із забезпечення теплопостачання міста, діє в умовах постійних бойових загроз, скорочення платоспроможної бази споживачів, зростання дебіторської заборгованості та дефіциту оборотних коштів. 

Разом з тим, скаржник вказує, що твердження відповідача про руйнування та пошкодження об`єктів критичної інфраструктури внаслідок обстрілів залишилися голослівними, оскільки до матеріалів справи не подано жодних актів, протоколів, кошторисів або інших офіційних документів, які б підтверджували такі обставини та пов`язані з ними витрати.
Апеляційний суд зазначає, що посилання відповідача на руйнування та пошкодження об`єктів критичної інфраструктури внаслідок обстрілів не можуть оцінюватися ізольовано та виключно крізь призму наявності формалізованих актів обстеження чи кошторисної документації. По-перше, перебування Чугуївської територіальної громади в зоні можливих бойових дій, систематичні обстріли міста та їх негативний вплив на об`єкти життєзабезпечення є загальновідомими обставинами у розумінні частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України і не потребують доказування у кожній окремій справі. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із цього загальновідомого факту, оцінюючи реальний вплив воєнних дій на діяльність відповідача.
По-друге, предметом судового розгляду у частині відстрочення виконання рішення є не встановлення конкретного обсягу матеріальних збитків чи їх грошової оцінки, а з`ясування наявності обставин, які об`єктивно ускладнюють або роблять неможливим негайне виконання судового рішення. Для вирішення цього питання достатнім є встановлення самого факту функціонування підприємства в умовах воєнного стану, під постійною загрозою обстрілів, з необхідністю забезпечення безперервної роботи об`єктів теплопостачання та підтримання їх працездатності, що саме по собі потребує значних фінансових та організаційних ресурсів.
По-третє, відсутність у матеріалах справи актів обстеження чи кошторисів не спростовує доводів відповідача про негативний вплив обстрілів на його господарську діяльність, оскільки такі документи складаються, як правило, для цілей відшкодування шкоди або фінансування відновлювальних робіт і не є єдиним або обов`язковим доказом існування об`єктивних перешкод для своєчасного виконання судового рішення. 
Таким чином, доводи скаржника про «голослівність» посилань відповідача зводяться до надмірно формального підходу до оцінки доказів і не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність об`єктивних та виняткових обставин, пов`язаних із воєнним станом та бойовими діями, які істотно ускладнюють негайне виконання судового рішення.
Також місцевий господарський суд обґрунтовано звернув увагу на те, що господарська діяльність відповідача з постачання теплової енергії споживачам у період дії воєнного стану має стабільно збитковий характер. Як убачається з матеріалів справи, унаслідок різкого зниження платіжної дисципліни населення та бюджетних установ суттєво зросла дебіторська заборгованість споживачів за теплову енергію, яка станом на 01.08.2025 становить 58 348 960,00 грн, з яких 53 304 800,00 грн припадає на заборгованість населення. Зазначені обставини безпосередньо зумовили накопичення значної кредиторської заборгованості відповідача за поставлені енергоносії, що використовуються для виробництва теплової енергії, розмір якої станом на ту саму дату досяг 158 454 500,00 грн. За таких умов суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що фінансово-економічний стан підприємства відповідача істотно ускладнює можливість негайного виконання судового рішення без ризику порушення стабільності його діяльності та виконання покладених на нього соціально значущих функцій.
Наявною та об`єктивною проблемою є те, що у значної частини населення м. Чугуєва внаслідок збройної агресії та тривалого воєнного стану істотно зменшилися або були повністю втрачені джерела доходів, що, у свою чергу, призвело до суттєвого ускладнення, а в окремих випадках - фактичної неможливості здійснення розрахунків на користь відповідача за спожиту теплову енергію. Зазначена обставина безпосередньо впливає на рівень платіжної дисципліни споживачів, формування значної дебіторської заборгованості та обмежує фінансову спроможність підприємства відповідача своєчасно виконувати власні грошові зобов`язання, у тому числі за придбані енергоносії.
Таким чином, станом на дату винесення даного судового рішення фінансово-економічний стан підприємства відповідача є вкрай складним. Разом з тим, судом першої інстанції слушно вказано, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до погіршення фінансового становища боржника, зупинки фінансово-господарської діяльності підприємства відповідача та подальшого його банкрутства у зв`язку з неплатоспроможністю.
Крім того, місцевим судом враховано, що відповідачем вживаються всі можливі заходи з метою сплати на користь позивача вартості спожитої електроенергії, однак з огляду на ситуацію яка викладена вище, така оплата здійснюється з простроченням. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів понесення позивачем збитків, в результаті прострочення відповідачем оплати поставленої електроенергії.
Строк відстрочення, який просить надати відповідач, відповідає дозволеному частиною 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України .
Дійсно, на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява N 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N 36575/02, ухвала від 07.10.2003).
Таким чином, строк відстрочення виконання рішення у цій справі, який задовольнив суд першої інстанції – 1 рік, не може бути визнаний надмірним і не розглядається як такий, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Також апелянт зазначає, що посилання відповідача на складний фінансово-економічний стан, зумовлений воєнним станом, зниженням платіжної дисципліни споживачів, наявністю дебіторської та кредиторської заборгованості, саме по собі не може вважатися достатньою підставою для відстрочення виконання судового рішення. Поданий боржником баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2025, на думку скаржника, не є належним доказом неплатоспроможності, оскільки відображає фінансовий стан лише на одну дату і не дає змоги оцінити реальні фінансові результати діяльності підприємства. При цьому відповідач не надав звіту про фінансові результати, довідок банківських установ про відсутність коштів на рахунках, доказів відмови у кредитуванні, аудиторських висновків чи інших документів, які б підтверджували фактичну неможливість виконання рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що твердження апелянта про те, що поданий баланс станом на 30.06.2025 не може вважатися належним доказом, спростовується матеріалами справи, оскільки відповідачем до заяви було долучено не лише баланс (звіт про фінансовий стан), а й звіт про фінансові результати за перше півріччя 2025 року, довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість, інформацію щодо заборгованості з різниці в тарифах, а також офіційні листи центральних та місцевих органів державної влади, які підтверджують статус підприємства як об`єкта критичної інфраструктури та умови його функціонування в зоні бойових дій. Отже, фінансовий стан відповідача оцінювався судом першої інстанції не на підставі одного ізольованого документа, а за результатами аналізу сукупності наданих доказів.
Крім того, апеляційні доводи про відсутність довідок банківських установ, аудиторських висновків чи доказів відмови у кредитуванні не враховують специфіки правової природи відстрочення виконання судового рішення. Закон не встановлює вичерпного переліку доказів, якими має підтверджуватися ускладнення або неможливість негайного виконання рішення, а питання достатності доказів віднесене до дискреційних повноважень суду, який оцінює їх у сукупності відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України. В даному випадку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних перешкод для негайного виконання рішення саме з огляду на комплекс фінансових, організаційних та соціально значущих факторів.
Важливим є й те, що відповідач не є кінцевим споживачем послуг, а виконує функції підприємства комунальної форми власності, яке не впливає на тарифну політику та платоспроможність населення, водночас забезпечує безперебійне теплопостачання міста. За таких умов одномоментне та примусове виконання судового рішення з урахуванням виконавчого збору та витрат на примусове виконання могло б призвести до критичного погіршення фінансового стану підприємства, зупинки технологічного процесу та зриву опалювального сезону 2025– 2026 років, що обґрунтовано було враховано судом першої інстанції.
Отже, доводи апелянта зводяться до формалізованої оцінки окремих доказів та не спростовують висновку місцевого господарського суду про наявність сукупності об`єктивних обставин, які істотно ускладнюють негайне виконання судового рішення і правомірно стали підставою для надання відстрочки його виконання.
На думку позивача, не підтверджені й доводи про те, що значна частина коштів підприємства перераховується газопостачальним організаціям, а виконання рішення можливе лише за рахунок майбутніх бюджетних субвенцій, оскільки відсутні виписки з банківських рахунків чи платіжні документи, які б це підтверджували.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач, обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення, посилався не на поодинокі платіжні операції, а на системний характер фінансових обмежень, у межах яких здійснюється його господарська діяльність. Зокрема, діяльність теплопостачальних підприємств регулюється спеціальним законодавством, яке встановлює обов`язковий порядок розподілу коштів та пріоритетність розрахунків за спожиті енергоносії, що об`єктивно зменшує можливість вільного використання грошових надходжень для погашення інших зобов`язань.
Відсутність у матеріалах справи банківських виписок чи окремих платіжних документів не заперечує існування таких нормативно зумовлених обмежень та не спростовує залежності фінансової спроможності відповідача від бюджетних механізмів компенсації різниці в тарифах, що підтверджується поданими довідками про заборгованість з різниці в тарифах, фінансовою звітністю та офіційними документами органів державної влади. Зазначені обставини мають об`єктивний та триваючий характер і не потребують підтвердження кожної окремої господарської операції.
Крім того, вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд оцінює не лише наявність чи відсутність конкретних платіжних документів, а всю сукупність доказів щодо фінансового стану боржника та реальності негайного виконання рішення. Суд першої інстанції, дослідивши фінансову звітність відповідача, довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість, а також обставини функціонування підприємства в умовах воєнного стану, дійшов обґрунтованого висновку про істотне ускладнення виконання рішення без відстрочки.
Отже, посилання позивача на відсутність банківських виписок чи платіжних документів саме по собі не спростовує встановлених судом обставин та не доводить відсутності підстав для відстрочення виконання судового рішення.

Також скаржник зауважує, що суд першої інстанції, надаючи відстрочку, фактично врахував лише інтереси боржника, не оцінивши належним чином наслідки затримки виконання рішення для стягувача. Також судом не взято до уваги, що відповідач не надав доказів того, що через рік судове рішення буде виконано. На думку апелянта, відстрочення виконання рішення створює ризик неможливості виконання таких обов`язків та порушує баланс інтересів сторін.
Як убачається з мотивувальної частини рішення, надаючи відстрочку виконання судового рішення, місцевий господарський суд не обмежився оцінкою виключно інтересів боржника, а здійснив зваження інтересів обох сторін, виходячи з характеру спірних правовідносин, фінансового стану відповідача, соціальної значущості його діяльності та наслідків як негайного, так і відкладеного виконання рішення. Суд зазначив, що рішення є обов`язковим до виконання та має бути виконане, а відстрочка носить тимчасовий характер і не звільняє відповідача від виконання грошового зобов`язання.
Посилання апелянта на те, що суд нібито не оцінив наслідки затримки виконання рішення для стягувача, не узгоджуються з матеріалами справи. Суд першої інстанції врахував відсутність доказів того, що надання відстрочки спричинить для позивача непропорційні або непоправні негативні наслідки, зокрема у вигляді доведених збитків чи втрати можливості здійснювати господарську діяльність. Саме по собі відкладення виконання рішення на визначений законом строк не є порушенням прав стягувача, якщо воно обґрунтоване винятковими обставинами та не позбавляє його права на реальне виконання судового акта.

Що стосується доводів апелянта про відсутність доказів того, що через рік рішення буде виконано, то вони ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи відстрочки виконання судового рішення. Господарський процесуальний кодекс України не вимагає від боржника доведення із наперед заданою визначеністю джерел і механізмів виконання рішення у майбутньому. Предметом оцінки суду є наявність обставин, які на момент вирішення питання істотно ускладнюють негайне виконання рішення, а не гарантування безумовного виконання через певний проміжок часу. Інше тлумачення фактично позбавляло б інститут відстрочки практичного змісту.
Крім того, суд обґрунтовано виходив із того, що відстрочка обмежена максимальним строком, встановленим законом, та надається в умовах, коли відповідач виконує стратегічно важливі та соціально значущі функції з теплопостачання міста. Негайне примусове виконання рішення могло б спричинити істотно більші негативні наслідки як для відповідача, так і для невизначеного кола осіб, ніж тимчасова затримка у задоволенні майнових вимог позивача.
За таких обставин твердження апелянта про порушення балансу інтересів сторін є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про доцільність відстрочки саме з урахуванням співмірності наслідків для боржника і стягувача та з дотриманням принципів розумності, справедливості й пропорційності.
З огляду на наведене та враховуючи, що надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів, суд вважає, що у цьому випадку, використавши свої повноваження, передбачені статтею 331 ГПК на надання відстрочки виконання рішення суду, відповідає нормам цієї статті, так як строк відстрочки не перевищує одного року з дня ухвалення рішення суду, суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права та балансу інтересів сторін, що могло б слугувати підставою для скасування оскаржуваних рішень суду.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут". Доводи апелянта не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у справі №922/2594/25 має бути залишене без змін.
Керуючись статтями 269, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у справі №922/2594/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 09.02.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян