Дата документу 04.02.2026 Справа № 322/1492/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №332/1492/25  Головуючий у 1-й інстанції: Гасанбеков С. С.
Провадження № 22-ц/807/560/26  Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
4 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кухаря С.В.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивуючи свої вимоги тим, що 19 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4747643 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 4000 грн (пункт 1.2); строк кредиту 360 днів: з 19.06.2024 по 14.06.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (пункт 1.3); ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору (пункт 2.1). 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем кредитора (далі по тексту - ІТС). Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". За інформацією в листі ТОВ "Пейтек Україна", відповідно до договору N 4747643 від 19.06.2024 кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку НОМЕР_1 . 
19 червня 2024 року між сторонами укладено додатковий до основного договору правочин про надання коштів, відповідно до умов якого товариство додатково надало позичальнику кредитні кошти в сумі 5 000.00 грн, які від ТОВ «Лінеура Україна» згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «Пейтек» на картку споживача. 
27.02.2025 укладено договір факторингу N 27/02/2025, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступила ТОВ "Українські фінансові операції" право грошової вимоги по кредитному договору N 4747643 від 19.06.2024, та додатковому договору до договору N 4747643 від 19.06.2024. 
Станом на дату укладення договору факторингу від 27.02.2025 N 27/02/2025 строк дії договору N 4747643 від 19.06.2024 не закінчився.
В межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "Українські фінансові операції" у період з 28.02.2025 по 13.06.2025 (106 календарних днів) здійснено нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою у сумі 14 310.00 грн (9000,00 грн * 1,5 % = 135 грн * 106 календарних дні = 14 310.00 грн).
Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 27.02.2025 становить 57 525.00 грн, яка складається з: 9000,00 грн заборгованості за тілом кредита; 34 215,00 грн нарахованих процентів (первісним кредитором за період з 19.06.2024 по 27.02.2025); 14 310,00 грн нарахованих процентів (нарахованих позивачем за період з 28.02.2025 по 13.06.2025 за 106 календарних дні). Крім того, представник позивача просить суд, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь позивача. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2025 рокупозов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4747643 від 19 червня 2024 року в розмірі 18 000 грн, з яких: 9 000 грн – основна сума боргу; 9 000 грн – заборгованість за процентами. 
В задоволені решти позову відмовлено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 757,97 грн витрати по сплаті судового збору та 1051,34 грн витрати на професійну правничу допомогу. 

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповно з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнутих процентів та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Українська фінансова операція» заборгованість зі сплати процентів в загальній сумі у розмірі 35100 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін. 

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції в порушення п. 3.1 договору та ст. 1054 ЦК України фактично звільнив відповідача від сплати процентів у розмірі, визначеному договором, та повністю у процентах, нарахованих новим кредитором (позивачем у справі). Клієнт не скористався правом передбаченим п. 5.3.2 договору відмовитися від укладення договору без пояснення причин, лише у випадку виконання наступних необхідних умов: а) письмово повідомити про це первісного кредитора не пізніше 14 календарних днів із моменту підписання та отримання примірника (оригіналу) цього договору. Суд першої інстанції не звернув увагу на п. 9.9 договору, згідно з яким позичальник, підписуючи цей договір підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальні на дату укладення договору в редакції, яка розміщена на веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Суд на власний розсуд визначив розмір процентів, які складають суму тіла наданого кредиту. Матеріали справи не містять доказів зміни умов договору від 07 лютого 2024 року N 4367718 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, через що суд першої інстанції помилково відмовив у стягненні процентів за користування коштами. Суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від сплати процентів у розмірі, визначеному договором від 19.06.2024 року N 4747643 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 було доставлено до електронного кабінету зареєстрованого в підсистемі «Електронний суд» 20.01.2026 року, що підтверджується відповідною довідкою відповідального працівника суду (211).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2026 року це 99 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн (3 328, 00 грн Х 30 = 99 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 29 825,00 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом у обсязі, заявленому позивачем, суд першої інстанції виходив із того, що встановлений сторонами договору розмір процентів за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі 1,5 % є несправедливим у розумінні положень ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків за шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів.
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися виходячи з наступного.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 19 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту N 4747643, за допомогою ІТС ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток "Credit7" на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 21-31).

Сума загального розміру кредиту складає 25 600.00 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком N 1 до цього договору (п. п. 1.2, 1.3 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,5 % у день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. 

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 9 541,79 % річних (пункт 1.5 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 25600.00 грн за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 212 575 грн (пункт 1.6.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору первісний кредитор надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) N НОМЕР_2 .

Договором передбачено, що він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта. При цьому клієнт підписанням цього договору надає товариству згоду на доступ до своєї кредитної історії, на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій відомостей, що складають його кредитну історію (п. 9.7.1, 9.8. договору).

Споживач підписує договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично ІКС товариства для кожного випадку використання та направляється споживачу текстовим повідомленням на номер мобільного телефону, повідомлений клієнтом товариству в ІКС товариства та/або зазначений у цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п. 9.7.1. договору).

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит N 4747643 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 25 600.00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 2 600 грн реальна річна процентна ставка становить 9 541,79 % річних (а.с.31).

Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля 12534 (а.с.32-34).

Підписавши цей кредитний договір, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором.

Отже, зі змісту договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 червня 2024 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту.

ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 44768.
Із листа повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" для ТзОВ "Лінеура Україна" вбачається, що через систему онлайн платежів iPay.ua 19 червня 2024 року 11:37:09 на суму 4 000.00 грн маска картки № НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua 429433528, призначення платежу: зарахування 4 000.00 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с.44).

19 червня 2024 року відповідач вдруге ідентифікувала себе в ІТС ТОВ "Лінеура Україна", зайшов до особистого кабінету та уклав з товариством додатковий договір про збільшення розміру отриманого кредиту до 9 000.00 грн. Відповідно до умов додаткового договору сума кредиту, що надається за цим договором, становить 5 000 грн і сторони погодили, що загальний розмір наданого кредиту становить 9 000 грн а позичальник зобов`язався повернути збільшений кредит у строки та на умовах, викладених у договорі. Інші умови кредитування залишилися незмінними (а.с.45-47).

За користування кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п. 1.4. договору (п. 1.6. додаткового договору).

Із листа повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" для ТзОВ "Лінеура Україна" вбачається, що через систему онлайн платежів iPay.ua 19.06.2024 12:06:21 на суму 5 000.00 грн маска картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 025247283484, призначення платежу: зарахування 5 000.00 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с.43).

ТзОВ "Лінеура Україна"  виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору.

У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість.

27 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладений договір факторингу N 27/02/2025, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з додатком N 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.73-78).

У відповідності до наявних у матеріалах справи витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 27 лютого 2025 року N 27/02/2025, акта приймання-передачі Реєстру боржників від 27 лютого 2025 року до договору факторингу від 27 лютого 2025 року N 27/02/2025 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги, в т. ч. до Постол (78-81).

ОСОБА_1 за кредитним договором від 19 червня 2024 року N 4747643 на загальну суму 47 715,00 грн за 224 днів прострочення кредитного зобов`язання (а. с. 61-63).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором ТОВ "Лінеура Україна", станом на 27 лютого 2025 року за кредитним договором N 4747643 від 19 червня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 47 715,00 грн, з яких: 9000.00 грн заборгованість за тілом кредиту; 34 215.00 грн заборгованість за відсотками та 4 500.00 грн штрафні санкції (а.с.66-69).
За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором N 4747643 від 19 червня 2024 року заборгованість за відсотками за період з 28 лютого 2025 року по 13 червня 2025 року становить 14 310.00 грн (а.с.64-65).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною третьою ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону України "Про електронну комерцію", є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 частини другої ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із урахуванням викладеного, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. 

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205,207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно з частиною першою ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Договір, укладений в електронній формі, підписується електронним підписом.

Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, у якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до умов договору від 07 лютого 2024 року N 4367718, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору в розумінні Закону України "Про електронну комерцію".

Загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 9000.00 грн.

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 1.2 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 2.1 договору).

Дата надання кредиту 19 червня 2024 року (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,5 % у день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. 

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 9 327,39 % річних; (пункт 1.5 договору, пункт 1.71 додаткового договору).

У пункті 10 "Реквізити сторін" договору зазначено, що договір відповідачем підписано електронним підписом (номер пароля 44768).

У пункті 4 "Реквізити сторін" додаткового договору зазначено, що додатковий договір відповідачем підписано електронним підписом (номер пароля 12534).

У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних умов кредитування. Паспорт підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 12534 (а.с.32-34).

Отже, між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 досягнута згода щодо істотних умов договору, на підставі якої останній отримав кредит у сумі 9 000.00 грн.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитися з розміром процентів за користування, стягнутих судом першої інстанції.

Законом України від 22 листопада 2023 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту N 4367718 укладений 07 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом.

За положеннями частини п`ятої ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Разом із тим, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів із дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Із огляду на вказане вище, заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом складає 35 781,79 грн із проведеного судом розрахунку: 

9 000 грн*1,5 % *63 дні (із 19 червня по 20 серпня 2024 року) = 8 961,79 грн (вказаний розмір процентної ставки узгоджується із Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України "Про споживче кредитування"); 

9 000 грн*1 % *298 дні (із 21 серпня 2024 року по 14 червня 2025 року) = 26 820.00 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами складає 35 781,79 грн (8961,79+26820).

Виходячи із викладеного вище, на дату повернення кредиту заборгованість за тілом кредиту становить 9 000.00 грн, а заборгованість за процентами – 35 781,79 грн. За увесь період кредитування відповідачем не внесено жодного платежу на повернення тіла кредиту.

Ураховуючи умови укладеного договору, погоджений розмір процентів, положення Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", а також те, що відповідач на повернення кредиту не вніс жодного платежу, колегія суддів не вбачає підстав вважати проценти в сумі 35 781,79 грн такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів або порушують принцип рівності сторін договору.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов отриманого ОСОБА_1 кредиту. ОСОБА_1 належним чином повідомлений про те, що у разі надання йому кредиту, він, відповідно до умов договору споживчого кредитування, зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір та порядок їх нарахування були визначені в умовах договору та в паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомився та без заперечень підписав.

У договорі передбачено, що строк кредитування становить 360 календарних днів, а базовий період сплати процентів - 30 календарних днів з дати отримання кредиту. Відповідно, протягом першого базового періоду для позичальника застосовується пільгова процентна ставка у розмірі 1,50 % на день.

Паспорт споживчого кредиту наданий ОСОБА_1 до укладення кредитного договору для інформування про умови надання фінансової послуги. У разі незгоди з викладеними умовами відповідач мав право відмовитися від укладення договору та, відповідно, від отримання кредитних коштів.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором в сумі 44 781,79 грн, яка складається із: тіла кредиту в розмірі 9 000 грн та процентів за користування кредитом в розмірі 35 781.79 грн. У задоволенні решти позову, тобто, у стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 12 743,21 грн (48 252-35 781,79) належить відмовити за безпідставністю таких вимог.
Що стосується вимоги щодо стягнення інфляційних витрат і 3% річних, колегія суддів виходить з наступного:
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.
З 24.02.2022 і по день ухвалення судом рішення в Україні діє воєнний стан. Дана обставина є загальновідомою та не потребує доказування в силу ч. 3 статті 92 ЦПК України.
Отже, відповідач звільнений від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 ЦК України, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому не повинен сплачувати суму боргу саме з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від суми боргу.
За таких обставин, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України належить відмовити.
Відповідно до частини тринадцятої ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, то ТОВ «Українські фінансові операції» на підтвердження заявлених витрат надано суду першої інстанції: договір про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року N 01/08/2024-А, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О.; заявку N 4747643 на виконання доручення до договору від 21 квітня 2025 року N 01/08/2024-А від 01 серпня 2024; акт №4747643 від 18.09.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024, що адвокатом Дідух Є.О. надано ТОВ «Українські фінансові операції» такі види правової допомоги: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 години) вартість 440 грн, дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 година) вартість 840 грн, аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики суддів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 години) вартість 440 грн, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 година) вартість 840 грн, письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 година) вартість 840 грн, проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складання, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 година) вартість 840 грн, складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4747643 від 19.06.2024, укладеним між ТОВ Лінеура Україна» та ОСОБА_1 до суду (2 години) вартість 1640 грн, складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) – додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження даних до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового відправлення, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 година) вартість 840 грн, складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо (2 години) вартість 1640 грн, представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №4747643 від 19.06.2024, укладеним між ТОВ Лінеура Україна» та ОСОБА_1 (2 години) вартість 1640 грн. Загальна вартість наданих послуг 10 000 грн. Сторони підписали даний акт без претензій; детальний опис робіт (наданих послуг) №4747643 від 18.09.2025 про надання правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 у справі за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення коштів; рахунок на оплату від 18 вересня 2025 року N 4747643 із переліком наданих послуг на суму 10 000 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 від 24.03.2017 (а.с.35-38,42,97,109-110).

Відтак, позивачем доведено в суді першої інстанції належними доказами понесені витрати за надання професійної правничої допомоги.

Позов задоволений на 77,84 % (44 781,79*100:57525), а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 7784 грн (10 000*77,84%).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі N 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою ст. 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року в справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Ураховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості і верховенства права, колегія суддів вважає, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 7784 грн у цьому випадку є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт, обсягом наданих ними послуг, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу може бути зменшений до 3 000 грн.

За звернення до суду із позовом ТОВ «Українські фінансові операції» сплатило 2422,40 грн судового збору (а.с.52) та за подання апеляційної скарги 3633,63 грн (а.с.154), позов задоволений на 77,84 %. Відтак із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягає стягненню судовий збір у сумі 4714 грн (6 056 грн*77,84%).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ЄДРПОУ 40966896, адреса: 03045, м. Київ, вул.Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2) заборгованість за кредитним договором № 4747643 від 19 червня 2024 року в сумі 44 781 (сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят одна) гривень 79 копійок, яка складається із: тіла кредиту в розмірі 9 000.00 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 35 781,79 грн.

В іншій частині позову відмовити. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 4714.00 гривень. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 3000.00 гривень. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 4 лютого 2026 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кухар С.В.