ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 127/8970/23
провадження № 51-5714км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання захисника прокурора	 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 ,	
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Термез Сурхандарїнсьої області Узбецької РСР, громадянина Російської Федерації, робоча адреса: АДРЕСА_1 ,
на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, 
Обставини справи 

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 3 статті 110 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.
2. Суд визнав доведеним, що, будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації (далі - Державної Думи), ОСОБА_7 15 лютого 2022 року підтримав постанову Державної Думи із зверненням до Президента РФ з проханням розглянути питання про визнання самопроголошених Донецької народної республіки (далі - «ДНР») та Луганської народної республіки (далі - «ЛНР») як самостійних, суверенних і незалежних держав, а 22 лютого 2022 року підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і «ДНР» та між РФ і «ЛНР». 
3. Такі дії засудженого кваліфіковано за частиною 3 статті 110 КК, за ознаками умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення кримінального правопорушення особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків.
4. Апеляційний суд залишив вирок без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

5. Захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить оскаржені рішення скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
6. Він вважає, що діяння засудженого слід кваліфікувати за частиною 2 статті 110 КК, оскільки у документах, які засуджений підтримав, не приймалось рішень про ескалацію воєнного конфлікту та повномасштабну агресію проти України, яка призвела до тяжких наслідків
7. Також він зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги частини 5 статті 139 КПК при призначенні спеціального судового провадження, зокрема проведення підготовчого судового засідання за відсутності обвинуваченого, який не прибув на виклик без поважної причини лише один раз. 
8. На думку захисту засудженому призначено покарання є надмірно суворим, з огляду на відсутність судимості та його похилий вік.
9. Це кримінальне провадження, як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду, здійснювалося за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального досудового та судового провадження.
Позиції учасників судового провадження

10. Захисник підтримав доводи касаційної скарги, просив їх задовольнити. 
11. Прокурор просила залишити судові рішення без зміни.
Оцінка Суду

12. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення.
13. Частиною 2 статті 433 КПК передбачено, що касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення касаційна інстанція має керуватися статтями 412-414 КПК. 
14. Відповідно до статті 433 КПК касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням перш за все судів попередніх інстанцій. Проте за наявності відповідних доводів сторони Суд здійснює перевірку того, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.
15. Суд також зазначає, що коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що це істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі[1], а також вплинуло або могло вплинути на правильність висновків суду щодо обставин справи.
16. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалося в порядку спеціального судового розгляду з обов`язковою участю захисника і за відсутності обвинуваченого (in absentia), який усних показань суду не надавав, при цьому будь-яких письмових заяв, клопотань та заперечень на адресу суду не надходило.
17. Матеріали провадження свідчать про те, що, суд першої інстанції вжив всіх можливих дій, аби наданий обвинуваченому державою захист був ефективним, та, дотримуючись вимог статей 10, 22, 23 КПК, перевірив доводи сторони обвинувачення та захисту, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
18. Право на захист ОСОБА_7 було забезпечено шляхом участі у кримінальному провадженні захисника - адвоката ОСОБА_5 .
19. Враховуючи специфіку судового провадження in absentia, судом першої інстанції були вжиті передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування засудженого про здійснення стосовно нього кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора і Судової влади, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. 
20. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 297-5 КПК з моменту опублікування повістки про виклик у загальнодержавних засобах масової інформації обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом. Копії процесуальних документів, що підлягали врученню обвинуваченому, надсилалися захиснику згідно з частиною 2 статті 297-5 КПК. 
21. За таких обставин, ухвалення судом першої інстанції 11 липня 2023 року рішення про здійснення спеціального судового провадження не є порушенням положень частини 5 статті 139 та частини 2 статті 314 КПК, як про це йдеться у касаційній скарзі.
22. Сторона захисту не заперечує, встановлених судами фактичних обставин вчиненого злочину, однак не погоджується з правовою кваліфікацією через недоведеність тяжких наслідків діяння.
23. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що зазначені рішення Державної думи, які приймалися за участю засудженого були частиною злочинного плану, який використовувався для створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту. Починаючи з 24 лютого 2022 року підрозділи збройних сил РФ та інших військових формувань здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права, що призводить до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
24. Така позиція відповідає практиці Суду, викладеної низці рішень ухвалених за подібних обставин[2].
25. Суд першої інстанції, оцінивши докази у справі, дійшов переконливого висновку, що пред`явлене Скляру обвинувачення доведене, його діям надано правильну правову кваліфікацію, а вчинене слід кваліфікувати як умисні дії, вчиненні з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків, тобто за частиною 3 статті 110 КК. 
26. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину і обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, надавши умотивовані відповіді на всі аргументи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, які майже повністю повторюються у касаційній скарзі. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.
27. Призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
28. Таким чином, у ході касаційного розгляду не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування оскаржуваних рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1  ОСОБА_2 ОСОБА_3 

[1] Постанови від 28 січня 2020року, № 456/2742/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87672451; від 17 жовтня 2022 року, № 759/1333/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/106841639. 

[2] Постанови від 20 листопада2025 року у справі № 607/4119/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/132084134; від 25 вересня 2025 року у справі № 686/6227/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/130644070; від 09 жовтня 2025 року у справі № 607/5441/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/130956569 від 30 травня 2024 року у справі № 127/26784/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/119493859.