РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року 	справа № 580/11619/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Янківської В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи Черкаської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України про стягнення адміністративно-господарських санкцій,
встановив:
16 жовтня 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з позовом до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи Черкаської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України, в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 52209,83 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2024 році та 4750,20 грн пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій на рахунок позивача за наступними реквізитами: код ЄДРПОУ 37930566, МФО 899998, р/р НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем не виконано норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, та не сплачено самостійно адміністративно-господарські санкції та пеню, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема представник відповідача зазначив, що школа повністю утримується за рахунок коштів (державного) місцевого бюджету, а відтак положення статті 20 Закону №875-XII на неї не поширюються.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому він просить позов задовольнити повністю.
З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд зазначає таке.
Згідно з листом Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості від 29.04.2025 № 17.4/498 протягом 2024 року відповідач не подавав до звіт за формою № 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу” з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю.
Згідно квитанції від 04.03.2025 в електронному кабінеті відповідача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України був розміщений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік
Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 8 осіб, таким чином середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відповідача повинна складати 1 особу.
Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб.
Таким чином, станом на 2024 рік 1 робоче місце, призначених для осіб з інвалідністю, залишились не зайнятими.
За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 52209,83 грн, виходячи з розрахунку розміру середньої річної заробітної плати.
Вважаючи наявними порушення з боку відповідача, що призвели до застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 52209,83 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2024 році та 4750,20 грн пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України №875-XII.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно з ч.3 ст.18 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частинами першою та другою статті 19 Закону №875-ХІІ визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Згідно з ст.19 Закону №875-ХІІ Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Згідно з ст.20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Представник відповідача вважає, що Обласну дитячо-юнацьку спортивну школу Черкаської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України не поширюється обов`язок сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, оскільки вона повністю утримується за рахунок бюджету.
Судом встановлено, що відповідно до штатного розпису відповідача на 2024 рік кількість штатних одиниць 8,75, фонд заробітної плати 651598,2 гривень, який повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету, а саме Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної' адміністрації.
Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської' обласної державної адміністрації в листі від 04.11.2025 №27632/02/14/01-09 зазначило, що є головним розпорядником бюджетних коштів, затверджує кошториси, штатні розписи, тарифікаційні списки, паспорт бюджетної програми та фінансує поточні видатки відповідача з 2017 року по теперішній час.
В листі Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області від 05.11.2025 №06.1-16-06/11664 зазначено, що за даними Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів відповідач має статус одержувача бюджетних коштів та зареєстрована в ГУ ДКСУ в Черкаській області. Станом на 03.11.2025 в Державній казначейській службі України на ім`я відповідача відкритий бюджетний рахунок, який обслуговується ГУ ДКСУ в Черкаській області.
Рішенням податкового органу - ДПС в м. Черкаси ГУ ДФС в Черкаській області від 26.06.2017 №1723014600381 відповідачу присвоєно ознаку неприбутковості, згідно з попереднім рішенням від 29.03.2007.
Згідно з кошторисом на 2024 рік відповідач фінансувався виключно із місцевого бюджету.
Школа за результатами фінансового 2024 року надала 29.01.2025 фінансові звіти до відповідних контролюючих органів - державної статистики України і податкового органу, з яких вбачається отримання в 2024 році бюджетних коштів із загального фонду та їх використання на заробітну плату. Школа не має оборотних і необоротних активів, власного капіталу, поточних зобов`язань, не отримує доходу.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач повністю утримується за рахунок коштів (державного) місцевого бюджету, а відтак положення статті 20 Закону №875-XII на неї не поширюються.
Частиною третьою статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» прямо визначено, що положення щодо застосування адміністративно-господарських санкцій не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що Обласна дитячо-юнацька спортивна школа Черкаської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України здійснює свою діяльність на засадах самофінансування чи не утримується за рахунок місцевого бюджету.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірність застосування адміністративно-господарських санкцій до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи Черкаської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України, оскільки вона відноситься до категорії суб`єктів, які утримуються за рахунок коштів місцевого бюджету, а отже, на нього не поширюється обов`язок сплачувати санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені з підстав відсутності у нього обов`язку їх сплати, суд, враховуючи позицію ЄСПЛ, викладену у справах «Салов проти України» та «Серявін та інші проти України», не надає оцінку іншим доводам сторін.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені, та задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя 	Валентина ЯНКІВСЬКА