ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
06 лютого 2026 року 	Справа № 280/6020/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663)
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
11.07.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 11.06.2025 № 0088652411, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним рішенням відповідач застосував до ФОП ОСОБА_1 штраф та нарахував пеню з єдиного соціального внеску за період з 20.02.2024 по 16.04.2024. Водночас, ФОП ОСОБА_1 помилково визначив у Додатку 1 до податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2023 рік, поданої 09.01.2024, суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, оскільки позивач протягом 2023 року працював за основним місцем роботи, де роботодавцем сплачено страховий внесок у розмірі не менше мінімального страхового внеску, що підтверджується довідкою за формою ОК-5 від 16.06.2025. Надалі, 15.04.2024 ФОП ОСОБА_1 подана уточнена податкова декларація, яка прийнята податковим органом. У Додатку № 1 до податкової декларації (уточненої) платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2023 рік, поданої 15.04.2024, суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску визначені правильно. Страховий внесок у сумі 242,00 грн сплачено 16.04.2024. Отже, нарахування штрафу та пені на помилково визначені позивачем зобов`язання не ґрунтується на нормах чинного законодавства України та є протиправним. Просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 16.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/6020/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. від 30.07.2025 № 38398), в якому зазначено, що згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01.01.2015, накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум. Окрім того, згідно ч. 10 ст. 25 та ч. 13 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Просить відмовити у задоволенні позову.
Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця.
09.01.2024 позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи – підприємця за 2023 рік (реєстраційний № 9385910388) та Додаток 1 «Відомості про суми нарахованого доходу зареєстрованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (далі – Додаток 1), в якому самостійно нараховано суму єдиного внеску до сплати у розмірі 16 214,00 грн. 
Внаслідок подання вищезазначеної декларації, 19.02.2024 в інтегрованій картці платника податку (код платежу 71040000) виникла заборгованість з єдиного внеску у сумі 16 214,00 грн. 
15.04.2024 ФОП ОСОБА_1 подав уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку, фізичної особи - підприємця за 2023 рік та уточнюючий Додаток 1 до неї, яким задекларовано зменшення нарахування єдиного внеску у сумі 15 972,00 грн. Заборгованість з єдиного внеску у розмірі 242,00 грн сплачено 16.04.2024.
11.06.2025 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0088652411, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3 242,80 грн за період з 20.02.2024 по 16.04.2024 та нараховано пеню у розмірі 908,22 грн.
Позивачем оскаржено дане рішення до ДПС України, рішенням якої від 10.07.2025 № 19893/6/99-00-06-02-01-06 скаргу залишено без задоволення.
Вважаючи зазначене рішення протиправними, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою із вимогою про його скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (тут та надалі – у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів). 
Згідно пунктів 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
За правилами, встановленими ч. 4 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обов`язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. (частина десята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. (пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Отже, контролюючий орган має право нараховувати платнику пеню за кожний день прострочення платежу, а також застосовувати до нього штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця та 09.01.2024 позивач самостійно подав податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи – підприємця за 2023 рік та Додаток 1, яким самостійно визначив суму єдиного внеску до сплати у розмірі 16 214,00 грн.
Разом із тим, статтею 50 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначено порядок самостійного виправлення помилок, що містяться у раніше поданій платником податку податковій декларації.
Відповідно до абзацу першого пункту 50.1 статті 50 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Скориставшись цим правом, позивач подав уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку, фізичної особи - підприємця за 2023 рік та уточнюючий Додаток 1 до неї, яким задекларовано зменшення нарахування єдиного внеску у сумі 15 972,00 грн. Заборгованість з єдиного внеску у розмірі 242,00 грн сплачено 16.04.2024.
Отже, в даному випадку контролюючий орган застосував штрафні санкції та нарахував пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, нарахованого позивачем помилково. При цьому, позивач шляхом подання уточнюючої декларації виправив зазначену помилку до ухвалення відповідачем спірного у цій справі рішення.
З урахуванням того, що застосовуючи штрафні санкції та нараховуючи пеню за період з 20.02.2024 по 16.04.2024 контролюючий орган не врахував наведені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.06.2025 № 0088652411 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в повному обсязі як такого, що прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.06.2025 № 0088652411про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 06.02.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко