ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" грудня 2025 р. Справа№ 910/17887/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 09.12.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 (повний текст складено 09.09.2025) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024
у справі №910/17887/23 (суддя М.О. Лиськов)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери»
до Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни
про стягнення 906 713,95 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 відмовлено; рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 залишено в силі.
Ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 у зв`язку з нововиявленими обставинами мотивована тим, що з урахуванням положень чинного законодавства, виходячи з того, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів і які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, а заявником не було спростовано, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не мають тих ознак, одночасна наявність яких є необхідною умовою віднесення тієї чи іншої обставини до нововиявленої, тобто такої, яка може бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 19.09.2025 через підсистему «Електронний суд» Фізична особа-підприємець Мороз Руслана Олександрівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд:
- поновити строк на апеляційне оскарження;
- відстрочити сплату судового збору до закінчення розгляду справи судом апеляційної інстанції;
- залучити до участі у справі №910/17887/23 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;
- залучити до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фізичну особу ОСОБА_3 , адвоката адвокатського об?єднання «Лавринович і партнери» - Кіяна Артура Васильовича, адвоката адвокатського об?єднання «Лавринович і партнери» Федька Тараса Вікторовича;
- відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» постановити окрему ухвалу та направити на адресу Президента України для вирішення питання щодо формування пропозицій щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та внесення відповідного питання на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, відносно наступних осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , судді Господарського суду міста Києва Лиськова М.О., суддів Північного апеляційного господарського суду: Сітайло Л.Г., Шапрана В.В., Буравльова С.I., які ухвалювали рішення у справі №910/17887/23;
- визнати незаконною/необґрунтованою відмову у задоволенні заяви про відвід судді Господарського суду міста Києва Лиськова М.О. у справі №910/17887/23;
- скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі;
- закрити провадження у справі №910/17887/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» до Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про стягнення грошових коштів у зв`язку із відсутністю предмета спору.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом за неповного дослідження усіх матеріалів справи, які мають значення для правильного її розгляду, з порушенням норм процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що в ухвалі про відмову у задоволенні заяви від 18.04.2025 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 не наведено жодних аргументів, що спростовують викладені ФОП Мороз Р.О. факти, які зобов`язували суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 за нововиявленими обставинами та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Також суддя Лиськов М.О. безпідставно відмовив у задоволенні заяви ФОП Мороз Р.О. про його відвід від розгляду справи, оскільки на думку скаржника така заява була подана в установлені процесуальним законом строки та з огляду на те, що суддя Лиськов М.О. самостійно не заявив про самовідвід, оскільки відносно нього стороною процесу ставилося питання про винесення окремої ухвали щодо застосування санкцій.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17887/23; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
02.10.2025 матеріали справи №910/17887/23 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 залишено без руху, роз`яснено Фізичній особі-підприємцю Мороз Руслані Олександрівні, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
14.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію в національній валюті №51 від 13.10.2025 про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також для надання можливості сторонам скористатися правами, наданими статтею 267 Господарського процесуального кодексу України, протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі, призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 на 11.11.2025.
У судове засідання, призначене на 11.11.2025, з`явилися представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 11.11.2025 представник відповідача - адвокат Алієв В.В. повідомив, що не знайомий зі змістом відзиву на апеляційну скаргу, який був поданий до суду представником позивача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 у розгляді апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 оголошено перерву до 09.12.2025.
08.12.2025 від представника відповідача Алієва В.В. через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому він просить суд:
- залучити до участі у справі №910/17887/23 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, фізичну особу ОСОБА_3, фізичну особу ОСОБА_1, фізичну особу ОСОБА_2 ;
- вжити заходів щодо інформування Офісу Генерального прокурора України, Служби безпеки України та Подільского районного суду міста Києва щодо майна підозрюваного у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України ОСОБА_3 , як власника групи нежитлових приміщень загальною площею 113,7 кв.м. приміщень НОМЕР_1 (в літ. А), розташованих на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 .
09.12.2025 від представника ФОП Мороз Р.О. Пігулевської В.В. через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому вона просить суд:
- клопотання представника ФОП Мороз Р.О. - адвоката Алієва В.В., задовольнити;
- залучити до участі у справі №910/17887/23 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, фізичну особу ОСОБА_3 , фізичну особу ОСОБА_1 , фізичну особу ОСОБА_2 ;
- вжити заходів щодо інформування Офісу Генерального прокурора України, Служби безпеки України та Подільского районного суду міста Києва щодо майна підозрюваного у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України ОСОБА_3 , як власника групи нежитлових приміщень загальною площею 113,7 кв.м. приміщень НОМЕР_1 (в літ. А), розташованих на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 ;
- з метою дотримання інтересів всіх учасників справи, в тому числі і третіх осіб, про яких йде мова у клопотанні від 05.12.2025, відкласти розгляд справи, надавши можливість зазначеним особам підготуватись до участі у справі.
У судовому засіданні 09.12.2025 суд розглянув клопотання, заявлені відповідачем та його представником в апеляційній скарзі та у клопотаннях від 08 та 09.12.2025.
Представники позивача заперечували проти задоволення вказаних клопотань.
Щодо клопотання відповідача про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката адвокатського об?єднання «Лавринович і партнери» Кіяна Артура Васильовича , адвоката адвокатського об?єднання «Лавринович і партнери» Федька Тараса Вікторовича, то колегія суддів у їх задоволенні відмовляє, оскільки стаття 50 Господарського процесуального кодексу України не передбачає право суду залучити третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стадії розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Не передбачено таке право і розділом 4 глави 3 Господарського процесуального кодексу України, яким урегульовані питання перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
Як наслідок, не підлягає задоволенню клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи для надання можливості таким особам підготуватись до участі у справі.
Щодо клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» та направлення на адресу Президента України для вирішення питання щодо формування пропозицій щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та внесення відповідного питання на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, відносно наступних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , судді Господарського суду міста Києва Лиськова М.О., суддів Північного апеляційного господарського суду: Сітайло Л.Г., Шапрана В.В., Буравльова С.I., які ухвалювали рішення у справі №910/17887/23, то суд зазначає, що відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України, а не судом шляхом постановлення окремої ухвали. Дії, про вчинення яких просить скаржник, виходять за межі повноважень суду.
Щодо клопотання відповідача про вжиття заходів щодо інформування Офісу Генерального прокурора України, Служби безпеки України та Подільского районного суду міста Києва щодо майна підозрюваного у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України ОСОБА_3 , як власника групи нежитлових приміщень загальною площею 113,7 кв.м. приміщень НОМЕР_1 (в літ. А), розташованих на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , то таке також не підлягає задоволенню, оскільки з огляду на зміст статті 246 Господарського процесуального кодексу України судом не вбачається підстав для її застосування у даному випадку.
У судовому засіданні 09.12.2025 суд за результатами розгляду апеляційної скарги оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Узагальнені доводи та заперечення позивача 

29.10.2025 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до такого:
- апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами;
- скаржник помилково вважає наведені ним обставини нововиявленими і що ці обставини не містять будь-яких матеріально-правових фактів, які можуть бути нововиявленими обставинами у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України;
- подання заявником клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб спрямоване виключно на спробу повторно розглянути спір, який вже остаточно вирішено по суті, а також на намагання повторно переглянути судове рішення. Згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України подання такого клопотання на стадії перегляду рішень за нововиявленими обставинами не передбачено;
- судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви Алієва В.В. про відвід судді Лиськова М.О. Обставини, викладені у заяві про відвід, є надуманими, ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах, жодним чином не стосуються даної справи і є свідченням подання завідомо безпідставного відводу, спрямовані виключно на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи судом.
У відзиві позивач навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, який складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46 000,00 грн.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 09.12.2025, з`явилися представники позивача.
Відповідачка або її представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи представники відповідача були повідомлені належним чином у попередньому судовому засіданні, що підтверджується розпискою. 
Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, вважає можливим здійснити перевірку оскарженої ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.
Представники позивача у судовому засіданні просили суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про стягнення заборгованості за Договором суборенди від 27.11.2013.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 (суддя Лиськов М.О.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 (головуючий суддя Сітайло Л.Г., Шапран В.В., Буравльов С.І.), позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 733 718,56 грн заборгованості та 11 005,78 грн судового збору.
29.01.2025 до Господарського суду міста Києва від представника Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23.
В обґрунтування заяви від 29.01.2025 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024, представник ФОП Мороз Р.О. посилався на те, що 12.12.2024 ФОП Мороз Руслані Олександрівні із спілкування зі своїм адвокатом Алієвим В.В. стало відомо, що ним із інформації мобільного телефону відповідача у справі №910/18282/23 - ФОП Зимньої В.В. виявлено ряд матеріально-правових фактів, які є нововиявленими обставинами у справі за позовом ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» до неї, ФОП Мороз Р.О. Заявник зазначав, що із повідомлення керівника ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» ОСОБА_2 на адресу суборендаря ФОП Зимня В.В. від 25.03.2022 йому стало відомо, що між орендарем ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» та суборендарями ФОП Зимня В.В. та ФОП Мороз Р.О. було прийнято рішення про призупинення дії договору суборенди № СО-17 від 27 листопада 2013 року групи приміщень НОМЕР_1 (в літері А), що розташовані на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, та консервування об`єкту, вжиття заходів його охорони та збереження цілісності силами суборендаря. Дані факти позивачем ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» було приховано від суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі №910/17887/23 в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17887/23 залишено в силі.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі №910/17887/23 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі №910/17887/23 залишено без змін.
Також 18.04.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до Господарського суду міста Києва заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23.
Подана до суду 18.04.2025 заява мотивована тим, що в період часу із 12.12.2024 по 19.03.2025 включно, відповідачем ФОП Мороз Р.О. виявлено ряд матеріально-правових фактів, які вимагають перегляду і скасування зазначеного рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024, та які є нововиявленими обставинами у справі №910/17887/23.
ФОП Мороз Р.О. вказала, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Предметом апеляційного перегляду є ухвала, постановлена судом першої інстанції за результатами розгляду заяви відповідача від 18.04.2025 про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами.
Відповідно до статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.
При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» N2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N62608/00 «Агротехсервіс проти України»; п.п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі «Праведная проти Росії» від 18.11.2004).
Колегія суддів зазначає, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).
Так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.
Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону (постанови Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №905/1502/15, від 10.03.2020 у справі №910/10784/18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 909/252/20, від 14.03.2023 у справі № 917/908/17, від 25.08.2022 у справі № 925/1147/18.
Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (пункти 7.4, 7.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №19/028-10/13).
Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23, відповідач вказує на факт виявленням електронного повідомлення керівника ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» ОСОБА_2 на адресу суборендаря ФОП Зимня В.В. від 25.03.2022, зі змісту якого, на переконання заявника, можна встановити обставини прийняття рішення про призупинення дії договору суборенди № СО-17 від 27 листопада 2013 року.
Однак, вказані обставини вже досліджувались судами при розгляді заяви відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 29.01.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі №910/17887/23, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025, у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни від 29.01.2025 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23 було відмовлено. 
Суди встановили, що посилання заявника на факт виявлення електронного повідомлення керівника ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» ОСОБА_2 на адресу суборендаря ФОП Зимня В.В. від 25.03.2022, зі змісту якого, на переконання заявника, можна встановити обставини прийняття рішення про призупинення дії договору суборенди № СО-17 від 27 листопада 2013 року групи приміщень НОМЕР_1 (в літері А), що розташовані на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, та консервування об`єкту, не є існуванням нововиявленої обставини у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України. Станом на момент ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17883/23 судом досліджено питання наявності/відсутності письмових угод між сторонами спору про припинення користування ФОП Мороз Р.О. приміщенням, або звільнення останнього від обов`язку здійснення оплати. Також у рішенні Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17883/23 судом встановлено факт користування ФОП Мороз Р.О. орендованим приміщенням протягом спірного періоду.
Ухвала Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі №910/17887/23 є чинною, а подання відповідачем 18.04.2025 заяви із зазначенням аналогічних підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами суперечить принципу правової певності та спрямоване на намагання відповідача домогтися прийняття іншого рішення з аналогічного питання, яке вже вирішено судом.
Щодо посилань відповідача на існування такої нововиявленої обставини, як визнання представником позивача ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» 19.03.2025 під час судового засідання Господарського суду міста Києва з розгляду заяви ФОП Мороз Р.О. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 10.07.2024 у справі № 910/17887/23 про стягнення заборгованості із суборендної плати факту неможливості використання бізнес-партнерами ФОП Зимня В.В. та ФОП Мороз Р.О. суборендованих приміщень у період першого півріччя 2022 року, то у даному контексті заявник посилається на репліку представника ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» під час судового засідання у справі №910/17887/23 «Да, в Києві була погана ситуація в березні, ми всі це пам`ятаємо. І в квітні було, в травні, в червні, далі, але перепрошує, інше півріччя 2022 року, цілий 2023 рік ніхто нічого не підписав».
Однак, наведена заявником обставина щодо нібито визнання позивачем факту неможливості користування приміщенням протягом першого півріччя 2022 року не ґрунтується на належних доказах та є непідтвердженою заявником. Така репліка є загальною оцінкою ситуації в місті Києві у певний період часу, і не має конкретної прив`язки до правових або фактичних обставин цієї справи.
У зв`язку з цим у суду відсутні підстави вважати таку репліку визнанням обставин, які мають істотне значення для справи, та які могли б бути розцінені як нововиявлена обставина відповідно до пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
Заявлена обставина у вигляді репліки представника позивача під час судового засідання 19.04.2025 у справі №910/17887/23: «... що суд на луні у нас розглядає справу? Суд тут знаходиться, він що не знає про обставини, що відбувалися в Києві?» - не містить жодного нового матеріально-правового факту.
Твердження Заявника про «судове ігнорування вторгнення» - це його суб`єктивна думка, яка не підтверджена доказами і не стосується нових обставин справи.
Наведене не є нововиявленою обставиною відповідно до пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
В обґрунтування поданої заяви заявник також зазначає, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 суд не вказав/не зазначив про факт повномасштабного вторгнення військ російської федерації в Україну, що було причиною того, що в період до 25.03.2022 за ініціативою власника нерухомості ОСОБА_1 нею, а також орендарем ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» у особі ОСОБА_2 та суборендарями ФОП Зимня В.В. та ФОП Мороз Р.О. з огляду на небезпеку перебування/знаходження у приміщенні орендованого об`єкту, було прийнято спільне рішення про призупинення дії та виконання зобов`язань за договорами суборенди, а також законсервування та вжиття заходів охорони і збереження силами суборендарів цілісності зазначеного об`єкту.
Суд зазначає, що обставини, пов`язані з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, яка розпочалася 24.02.2022, є загальновідомими фактами, що не потребують доказування відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Однак, наведення таких обставин Заявником у контексті їхнього впливу на поведінку сторін договору не свідчить про наявність нововиявленої обставини у розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, зазначена обставина є похідною від уже заявленої обставини (переписки у месенджерах), зводиться до спроби заявника переоцінити докази, оцінені судом у процесі розгляду справи, та виявляє лише незгоду заявника із висновками, викладеними у цьому рішенні.
Суд наголошує, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є засобом повторного оцінювання доказів або зміни правової позиції, що була викладена у рішенні. Механізм нововиявлених обставин не може слугувати способом оскарження або сумніву щодо вже постановленого рішення, яке набрало законної сили, з підстав незгоди заявника з його висновками.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що обставина, на яку посилається заявник, не відповідає вимогам пункту 1 частини 2 та пункту 1 частини 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, відповідач не повідомив суду будь-яких фактичних обставин справи, які б в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі №910/17887/23.
Із урахуванням вищевикладеного, наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України та не можуть слугувати підставою для скасування рішення, яке переглядається, висновки суду першої інстанції із приводу чого є обґрунтованими.
Стосовно посилань скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з необґрунтованою відмовою у задоволенні заяви про відвід судді Господарського суду міста Києва Лиськова М.О. у справі №910/17887/23, суд установив таке.
03.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Фізичної особи-підприємця Мороз Р.О. адвоката Алієва В.В. надійшла заява про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи, в якій заявник посилається на існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.
Такими обставинами, за твердженням заявника, є неврахування судом при ухваленні рішення по суті спору обставини оголошення 25.07.2022 у кримінальному провадженні підозри ОСОБА_3 у державній зраді, з огляду на що єдиним законним отримувачем орендної плати за договорами суборенди від 27.11.2013 №№ СО-17 та СО-18 між ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери» і ФОП Мороз Р.О. та ФОП Зимня В.В. могло виступати тільки Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 залишено без розгляду заяву Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про відвід судді Лиськова М.О. у справі №910/17887/23 у зв`язку з визнанням її подання зловживанням процесуальними правами, яке виражається у заявленні завідомо безпідставного відводу з пропуском процесуального строку на його подання.
Колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті зазначеної ухвали, що мало б своїм наслідком безпідставне незадоволення такої заяви та, як наслідок, розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами неповноважним складом суду.
Так, згідно з частиною 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, обставина оголошення підозри була відома заявнику як на момент прийняття рішення, так і на момент подання до суду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, проте заявник подав заяву про відвід судді тільки 03.09.2025 (у день проведення судового засідання з розгляду заяви за нововиявленими обставинами) без обґрунтування будь-яких причин поважності пропуску такого процесуального строку та без клопотання про поновлення такого процесуального строку.
При цьому системний аналіз змісту положень статті 38 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що положення про можливість заявлення відводу не пізніше початку першого судового засідання у спрощеному позовному провадженні застосовуються у випадку, коли або строк між датою отримання ухвали про відкриття провадження та судовим засіданням є меншим десяти днів, або коли про підставу для відводу заявник дізнався після спливу названого строку.
У зв`язку з цим доводи скаржника про те, що подання у даному випадку до початку першого судового засідання заяви про відвід відповідає за повідомлених у заяві підстав для відводу положенням зазначеної статті 38 Господарського процесуального кодексу України, є помилковими.
Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Так, викладені в заяві про відвід обставини ґрунтуються на припущеннях самого заявника та зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням в справі №910/17887/23 та намаганнях відповідача досягти повторного перегляду обставин справи.
Відповідно до частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Отже, заявником подано завідомо безпідставний відвід судді з пропуском процесуального строку на його подання, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України правомірно було визнано судом зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства.
Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку, що подальший розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 здійснювався неповноважним складом суду.
За змістом частини 3 статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у даній справі. 
Доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали, скаржником не наведено.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/17887/23 залишити без змін.
Матеріали справи №910/17887/23 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до положень, викладених у статтях 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.12.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко